Hej, Lisa, det er dr. Langer.
Lisa, åbn dine øjne.
Hej, Lisa.
Skal vi ikke tage en scanning?
Jeg vil ikke bare stå og stirre på hende. Okay?
Hun skal scannes.
Da hun fik et anfald, der...
Det er uheldigt.
Det karakteriserer det hele,
hvis man får et stort anfald, det er som epilepsi,
du er sløv det næste døgns tid.
Man er helt udmattet.
- Der sad tumoren. - Ja, præcis.
Der er intet tegn på et slagtilfælde. Der er ingen tegn på...
Den lange operation og luften i hovedet,
det burde være årsagen.
Hun får luft, hun får et anfald.
- Ikke overraskende. - Intet chok.
Lad os se, hvordan det ser ud i morgen.
- Det er godt at være tilbage. - Virkelig.
Jeg går på kontoret.
Det er hårdt.
COHEN BØRNEAFDELING
Hvor meget længere for Tyler?
- For hvad? - Tyler.
Det ved vi ikke endnu.
Kan du se? Hvordan den er tildækket?
Prøv at se på den bagerste væg.
- Arterien er for lille til at forbinde. - Spørgsmålet er...
- Kan du lave det om fra åbningen? - Ja, ellers skal jeg lappe det?
Jeg er nødt til at lave fire forbindelser.
To arterier, en vene og en urinleder.
Jeg er bekymret for lækager.
Hvis lækagen er i et blodkar, kan der komme en blødning.
En klemme mere?
Der kan komme blodpropper.
Jeg skal sikre, at eksponeringen er perfekt,
og at jeg ikke begår nogle fejl,
for det er en far, der donerer til sin teenagesøn,
og der er ikke plads til fejl.
Vi skal lappe og sy den for at fastgøre den,
for det er problemet. Arterien har åbnet sig meget.
Lad mig se en anden. Skyldning.
Den her arterie må ikke danne blodpropper, for der er intet blod.
Nyren har to arterier, og det er en meget lille åbning,
så hovedarterien dannede blodpropper.
Man skal kunne gennemskue problemet, og hvis ikke man er sikker,
gør man det om, for man kan ikke gå herfra
og håbe, at det hele løser sig.
Man skal gå herfra og være sikker på, at det løser sig,
og at blodtilførslen bliver god.
Hej. Jeg hedder MacKenzie. Jeg er din sygeplejerske på turen.
Det var et slemt fald, hvad?
Jeg faldt bare.
Jeg gik over plænen, og så faldt jeg i indkørslen.
Okay, så du snublede måske?
- Måske. - Okay.
Er du kvalm?
- Nej. - Okay.
Hvis det ændrer sig, så siger du til, okay?
- Er det din partner? - Ja. Det har han været i 55 år.
Du godeste, det er fantastisk.
En, to, tre.
Okay, perfekt.
Du faldt bare, du ved ikke...
Nåede du at tage fra med hænderne?
- Nej. - Nej. Det kan jeg se.
Jeg ville hente posten.
Og så faldt jeg, da jeg nåede indkørslen.
- God flyvetur. Jeg håber, vi ses. - Det håber jeg.
55 år.
- Er det ikke fantastisk? - Jo. De er så søde.
-Åh gud, mål. Det er et mål. - Det siger jeg dig.
Jeg tager mig godt af hende, okay?
Jeg ringer, når vi lander, okay?
Tusind tak.
- Selvfølgelig. - God bedring.
Hvis du får det dårligt eller får ondt,
- så siger du til, okay? - Okay.
Tyler.
Tyler? Kan du høre mig? Åbn øjnene.
Kan du høre mig? Tag en dyb indånding, okay?
Vi skal se mor og far. Lyder det godt?
Kan du høre mig? Åbn øjnene. Sådan.
Kan du se den lysere farve på urinen?
Det er godt. Det kan vi lide.
Det er den gode urin.
- Bordeauxen? - Meget tannin.
Okay. Ovenpå.
Vi ses. Tak.
Mor, du kan komme herover.
- Din søn er i bedring. - Tak.
Hej, makker.
Hej, skat.
Kan du høre mig? Mor er her.
Hej.
Der var han. Hvad så, Tyler?
Jeg ser lige på snittet, okay?
Wow.
Vi dækker det til med en tatovering, okay?
Bøj anklerne. Træd på speederen. Nå nej, du har ikke kørekort endnu.
Det er det største øjeblik i deres liv.
Tyler kan holde fødselsdage, bliver forhåbentlig gift,
han får sin egen familie, og alle de øjeblikke
kommer til at stå på niveau med,
da Tyler fik en nyre fra sin far.
Han er helt pakket ind.
Har du givet nyren et navn?
Tænk over det.
- Jeg tror, han sagde: "Okay." - Okay.
-Jeg elsker dig.
Han elsker også dig.
Medic 66 til en otteårig dreng i Queens.
Patienten blev ramt af en SUV foran hjemmet.
Traume til hovedet og muligvis nakke. Han har store smerter.
Der kommer et traume mere. Han kommer her.
Mit øre!
Min største frygt er at se et af mine børn på bordet.
Man bliver ringet op, og det er et sted, hvor de hænger ud,
eller hvor de bor.
Jeg har udviklet en mekanisme, så jeg fungerer under stress.
Jeg vil slappe af.
Du er afslappet, du ligger allerede ned.
Er du søvnig?
Det værste er, hvis mit barn skulle have hjælp, og ingen kunne redde dem.
Vi tager en scanning inde ved siden af.
Kommer du med?
- Mor går med dig. - Mor går med.
Vi tager et billede af dit hoved.
Jeg har været sygeplejerske i 19 år, og de ting, jeg har set,
har fået mig til at indse, hvad der er ægte og som betyder noget.
Det er det her, jeg kender til.
Jeg er ikke i tvivl i forhold til,
om det er det værd, eller om jeg skal fortsætte?
Det er givet.
- Mor, du bliver her. - Jeg er lige her, Christian.
En, to, tre.
Kommer ned. Sydlige side.
Så er vi her, fru Margaret.
Nogle gange, når vi kommer ind,
er der en masse mennesker, der stiller dig mange spørgsmål,
og der er et traumehold, der vil vurdere din tilstand
for at sikre, at du har det nødvendige.
Vi afleverer dig hos traumer, okay?
Det er fru Margaret. Hun er en 78-årig kvinde.
Hun faldt i sin indkørsel, som er lavet af beton.
Hun kunne ikke tage fra med hænderne,
så der har hun ikke skader, men hun ramte ned med ansigtet først.
Hun har et hæmatom i næsen, og så har hun et subduralt hæmatom.
Men intet fra anden vurdering.
Ingen deformiteter. Intet af det.
Fru Margaret, jeg vil lige snakke med din mand.
- Jeg fortæller, du er ankommet sikkert. - Okay, tak.
Selv tak. Jeg håber, du får det bedre. Okay?
Hr...
Jeg ringer til hr. Bernard med det samme.
- Hvem er det? - Hendes mand.
Så han ved, hun er landet sikkert.
Hej, hr. Bernard, det er MacKenzie fra SkyHealth.
Jeg ville bare fortælle, at din kone er ankommet sikkert,
og de tager sig af hende i akutmodtagelsen,
og traumeholdet er på hende.
Det var så lidt.
Det var sødt sagt. Tak.
Okay, farvel.
I 2015 blev min mor diagnosticeret med en ondartet svulst i lungen.
I starten var symptomerne ubetydelige,
og det var ikke åbenlyst, hvad hun fejlede.
De scannede hende og diagnosticerede hende med stadie 4 kræft i akutmodtagelsen,
hvilket ikke er normalt.
Det er normalt ikke så indlysende.
Den værste dag i mit liv.
Hun var mit et og alt.
Jeg så hendes sjæleven lide, mens hun led.
Det var svært at bevidne, men det var også smukt
på grund af alt, de havde været igennem, og hvor højt de elskede hinanden.
- Kom ind. - Hej.
Det er dr. Macri. Hvordan går det?
- Beklager, min datter er her. - Det skal du ikke beklage.
Du er hendes far! Hvordan ankom I? Hvad skete der?
Jeg besvimede. Det er første gang, det er sket.
Og jeg tror, det er på grund af den medicin, jeg tager...
- Lorazepam. - Lorazepam.
- Ja.
Hvorfor tager du det?
Mod angst.
Hun har sovet dårligt og er træt.
Hun har været meget nervøs.
Jeg undersøger dig lige. Jeg lytter til hjertet.
Du slapper mere af nu.
Jeg har slukket for skærmen, så du ikke bliver mere nervøs.
Godt. Det lyder rigtig godt.
Jeg har arbejdet meget på det seneste og har set
en del angst, depression, panik.
Jeg tror, det ophober sig i mange.
Skal jeg kontakte en psykiater?
Er det noget, du vil tale med nogen om?
Havde du overvejet noget mere personligt?
Måske.
Nogle gange kan det være bedre med en personlig.
Under pandemien har mange benyttet sig af telemedicin,
men det er bedre at sidde ned og snakke med en... Når jeg ser de patienter,
vil jeg sikre, at de ikke føler sig fortabt og kan få en psykiater,
de ressourcer er tilgængelige for alle.
Jeg tror, pandemien har tæret på os. Vi er udmattede.
Okay, godt.
- Tak. - Selvfølgelig.
Okay. Stakkel.
De børn.
COHEN BØRNEAFDELING
En coronatest?
- Ja. - Ja.
Åh nej. Kom nu. Jeg er ikke smittet.
Han er så sød.
Christian, har du ondt?
I ansigtet.
- Ansigtet? - Mit ansigt og mit ben.
Meget eller lidt?
Ti er slemt, og et er næsten ingenting.
Otte?
Du har det godt af en otter at være. Du er en stærk dreng.
Du skal vide, at jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Hvis der sker mig noget, så skal du vide, jeg elsker dig.
Jeg elsker dig.
- Jeg elsker også dig. - Jeg elsker dig.
Du får lidt vand i ansigtet. Der er noget hår, der skal væk.
Det er bare koldt, ikke?
- Er det bare vand? - Bare vand.
Du er den tapreste lille dreng, vi har set i dag.
Færdig. Så er det væk.
- Var det bedre? - Ja.
Godt, okay.
Han sagde, han var på otte, men vi ser på den samme dreng,
og ser hans smerter ud til at være bedre end i starten?
- Mor. - Ja?
Du må ikke græde, for så græder jeg.
- Jeg græder ikke. - Du må ikke græde.
Jeg ved, du græder, men det er okay.
Det er okay. Jeg får det bedre.
- Jeg elsker dig. - Og jeg elsker dig.
Jeg presser ham altid og siger, at han skal fortsætte.
Han er så talentfuld,
og han giver meget til de her børn og deres familier.
Det er noget, jeg værdsætter ved ham.
Mine børn, skilsmissen, det er svært for dem.
Pandemien trak mig væk fra min familie
og fik mig til at tænke: "Hvordan kan jeg få mere tid
og stadig se dem vokse?"
Pleje handler om at være omhyggelig.
Og det at være omhyggelig kan bruges inden for alle brancher.
Så jeg åbnede en virksomhed, lastbilfirmaet.
Det vil give mine børn, vores børn, en fremtid.
Og det hele handler om kvalitetstid.
Det handler om at have tid til familien.
Jeg er far mere end noget andet.
Det bliver sørgeligt, for det har længe været min identitet.
- Hvad skal du i aften? - Lektier.
Lektier?
Lige nu har vi psykologi.
Jeg fik PTSD. Så jeg skriver om, hvordan behandlingen har ændret sig.
For før
var det primært militærpersonale, der kom hjem med PTSD.
Og det hed ikke PTSD, det hed granatchok. Noget i den stil.
De kommer hjem og hører stadig lyden af gevær og bomber.
Og det gjaldt for mænd i krig, men nu gælder det også for børn,
og alle der har haft en slem ulykke.
Især nu efter virusen og...
Ja. Vi arbejdede imens,
og det er ikke normalt at se så meget død,
så vi får alle PTSD.
Ingen snakker om,
at de her nødopkald tærer på vores mentale helbred.
Vi skal vænne os til ikke at have det godt.
Jeg havde en patient i West Village, som døde af en overdosis.
En anden havde fået COVID, og han og hans kone døde.
Vi fandt dem sammen.
Jeg havde også en med et skudsår. Virkelig ung. Han gik bort.
Jeg ser forfærdelige ting hver eneste dag.
Men nu, hvor jeg har den her lille person,
så betyder arbejdet noget helt andet for mig.
Jeg er taknemmelig for at komme hjem til familien, fordi, du ved,
der er altid en chance for, at man ikke kommer hjem.
Min karriere plejede at betyde alt for mig.
Mit job var min identitet...
...og det var den, jeg var.
Sådan har jeg det ikke rigtig mere.
Det her er en del af mig, men det definerer mig ikke.
Jeg føler, der er så mange facetter og aspekter til mig.
- Hej, skat. Hvordan har hun det? - Hun har lige fået mad.
Skulle hun have flaske igen? Ingen hun skulle sove?
Hun skulle være vågen så længe som muligt, så...
Okay, jeg ville bare ringe og høre, og fortælle at jeg elsker dig.
- Jeg elsker også dig. - Farvel.
Jeg hader, at hun er syg.
Jeg får helt ondt i maven for at være helt ærlig.
Men hun opbygger sit immunforsvar og...
Jeg ved, hun er okay, det er bare...
...det er surt, jeg ikke kan være der.
Jeg bestræber mig på at blive en bedre kone og en bedre mor.
Jeg forsøger at skabe mere tid, selvom der ikke er tid,
for det viser engagement.
Jeg er taknemmelig for at have en rask krop og et raskt sind.
Min mand og min datter er en stor del af grunden bag.
Det forundrer mig, hvordan hun får mig til at føle
i forhold til at beholde en forbindelse til min mor.
Min mor er mere til stede nu, end hvad jeg ellers troede muligt.
Hold da op.
Hej, skat.
Et kys til far.
Hvor er Mauricio? Der er han!
Jeg mangler søvn.
Det har indhentet mig efter andet barn.
Og nu er jeg i mine 40'ere,
så jeg har arbejdet om natten i over ti år.
Det indhenter mig i forhold til mit helbred og min fysik.
Jeg ved ikke, hvor længe jeg gør det.
- Godmorgen. Stacy? - Godmorgen. Det er mig.
- Hej. - Hej.
Og du er?
- Det er Zaire, min bror. - Hej.
Der var ikke mange noter.
- Der stod, du fastede til ramadan. - Ja.
Faster du stadig...?
- Otte dage mere. - Otte dage.
- Men hvem tæller? - Du godeste.
Og mit hoved...
Jeg kunne mærke et tryk i baghovedet og bag øjnene,
og jeg kiggede i spejlet og sagde: "Du har det fint, slap af."
Men hjertet slog hurtigere.
Så ringede vi til ambulancen, for jeg er blevet svagere.
Vi tjekker resultaterne fra hjertet, elektrolytter, magnesium,
at intet er i ubalance, som kan medføre det her.
- Ryger du? - Nej.
Og ingen alkohol?
- Nej. - Okay.
Jeg er tidligere misbruger.
Okay. Og hvis det er okay, jeg spørger, hvad tog du så?
Kokain.
Hvor mange år har du været clean?
- Fire måneder. - Fire måneder! Det er stærkt.
Jeg synes, det er fænomenalt! For jeg er færdig.
Det er godt.
Du får mig til at græde mere. Tårerne presser på.
Vi tjekker hjerteenzymer og dit hjerte, alt,
så vi sikrer os, det ikke er noget andet.
Hvis laboratoriet ikke finder noget,
så kan du godt tage hjem med noget is og komme dig derhjemme.
- Okay. - Jeg kommer tilbage.
- Okay. - Okay.
Jeg ville aldrig have troet, at hun er tidligere misbruger.
Hun er så sød en person.
Folk overrasker mig konstant.
Jeg er ikke så skeptisk.
Jeg forsøger altid at være optimistisk
og være positiv, når jeg møder ind på arbejde.
Men sådan har det ikke været på det seneste, og vi er udmattede.
Alle har arbejdet hårdt, og vi har ofret meget.
Vi vil ikke nå til det punkt, hvor man ikke giver
alt, man har i arbejdet.
Det har testet os.
Hvad sker der?
Det er Joshua, en 17-årig dreng. Han er blevet skudt flere steder...
- Han klarer den. - Han kæmper.
Ja.
Det gør han.
Josh kom ud fra hospitalet.
Nu flytter hans familie væk.
Mit hjerte går ud til alle de børn, når de skal ud i verden.
Det er svært at holde styr på folk.
Man gennemgår det her kraftfulde, livsændrende øjeblik med dem,
og så tænker man, hvor de mon er.
Når du oplever noget traumatisk,
så ændrer din hjerne din måde at bearbejde informationer på,
for jeg havde det anderledes.
Dyb vejrtrækning.
Jeg har ingen angst.
Jeg fandt tydeligvis en filosofi, der forklarede,
hvorfor jeg er her på Jorden.
For at være en god person.
At være venlig. At være ydmyg.
Og der er tidspunkter, hvor det er svært.
Det er klaret. Nu er det fint. Tak.
For jeg synes, at når man som leder
viser sårbarhed, så bliver man bedre.
Det er muligt, at hun har haft COVID i lang tid,
og nu har hun fået følgesygdomme.
Jeg går ikke rigtig ud.
Jeg har ikke spist ude i halvandet år.
Jeg er straks tilbage.
- Stacy. Hej. - Hej.
Resultaterne så fine ud.
Dit magnesiumtal er normalt. Hjertet ser normalt ud.
Jeg ville færdiggøre væsken her, hvis du kan,
for det vil hjælpe dig, hvis du skal faste.
Og du kan tage hjem, hvis du har det bedre.
Jeg har det bedre, men jeg vil have væsken, for jeg...
Ja. Du burde færdiggøre den liter.
Skal vi så ikke gøre det? Jeg smutter snart.
- Hvor vover du? - Præcis.
For at få lidt søvn.
Hvordan kan du dog finde på det?
For at komme tilbage i aften.
Jeg forstår ikke, du kan.
Jeg sætter pris på læger.
Jeg tænker på sygeplejerskerne og lægerne, og alt det her sker,
og det er jeres hjerter, det er ikke bare arbejde.
Jeg tror ikke... Når folk rent faktisk tager sig
af folk, der lider, det betyder meget.
Tak. Det er en god afslutning. Det var godt at møde jer begge.
- I lige måde, få sovet lidt. - I lige måde.
Det skal jeg nok.
Når man arbejder med det her,
så værdsætter man livet og de ting, man har. Det gør jeg.
Jeg er taknemmelig for det, jeg har, og når jeg ser de her mennesker.
Men nu er det endnu tydeligere.
- Jeg har lige hørt det. - Hun er vågnet.
- Hun var blind. - Ja.
- Hun skal til genoptræning i dag. - Fantastisk.
- Sig det nu. - To.
- Hun kunne ikke se fingrene før. - Se her.
Nej. Det er noget i gult.
- Hun kan se farver. - Hun kan se farver.
-Åh gud. - Nu ser hun dine handsker.
- Jeg kan se dem. - Og hun smøgede ærmerne op.
- Jeg kan holde den. - Godt.
Hun rakte ud efter den.
Du har et ur på højre arm.
Jeg sagde jo, det kom tilbage.
Det er bedre, end det var før.
Det er sindssygt.
- Er han her? - Hej.
- Jeg hørte gode nyheder.
-Åh gud. - Er det sandt?
- Hvordan går det? - Er det sandt?
Jeg kan...
- Du har blåt på i dag. - Ja.
- Kan du se mit ansigt for første gang? - Du har briller på.
- Ja. -Åh gud.
Det er ikke din... Jeg kan se dine læber.
Ja.
- Hvor mange fingre? - To.
Hvor mange fingre?
- En. - Ret godt.
Sig til, når du ser lyset.
- Ja. - Hun får det højre igen.
Ja, det gør du.
Det er gode nyheder, at du kan se farver allerede nu,
og at du har et godt syn på venstre øje.
Det højre øje kommer.
Det højre øje var meget mere presset af tumor end det venstre.
Det vil tage tid, før det kommer tilbage.
- Nerverne heler en millimeter om dagen. - Okay.
Det er mange dage.
- Okay. Han gjorde det godt. - Han er en god fyr. Og en god kirurg.
Nerverne er ved at virke igen,
men de er ikke... Men jeg tror, det hurtigt bliver bedre.
Jeg var helt nede, da vi så dig vågne første gang,
og jeg ved, man skal vente, men vi er alle utålmodige.
John sagde, vi skulle være tålmodige, at det blev bedre.
Og han havde ret.
Du vil aldrig få et perfekt syn,
men måske vil du kunne se...
Så længe jeg kan se dig, er det fint.
Hun kan sagtens se mig.
- Ja. - Nok bedre end min kone.
Sig, hun går glip af noget.
Hun ved ikke, hvor heldig hun er.
Åh, mand. Du er den bedste.
Jeg havde mistet håbet og troede, jeg ville blive blind.
Men i går, vi skal være optimistiske
og tro på folk, når de ikke tror på sig selv.
Gud har velsignet dig for at redde folks liv.
Og hver dag du vågner,
bør du føle, at du gør dit i det her samfund.
- Vi gør vores bedste. - Ja, det gør I.
Vi må ikke opgive håbet. Der er stadig godhed i verden.
Du skal til genoptræning i tre uger, og så kommer du her og kan se mere, okay?
Du klarer dig fantastisk. Vi er så glade.
Jeg elsker jer.
Vi elsker også dig. Fortsæt det gode arbejde.
Jeg kan se dig.
Jeg kan også se dig. Tak for de smukke ord.
Tusind tak.
Det er noget af det sødeste, jeg har hørt.
Hun er utrolig.
Våben kommer ind i vores samfund og tager vores unge fra os.
Jeg siger her og nu, at jeg ikke vil begrave flere børn.
Fraværet af håb i samfund efter samfund efter samfund
fører ofte til vold,
så vi skal gøre noget ved våbnene
men også gøre noget ved håbet.
Det engagement, Che og jeg har haft
i forhold til at komme våbenvolden i forkøbet,
har ført mig steder hen, jeg ikke havde forestillet mig
ville præge mit liv som kirurg.
Det er en svær samtale.
Jeg står ved Det Hvide Hus,
Kongressen, og forsøger at få sat skub i det her.
- Vi skal spise frokost i morgen. - Ja.
Jeg ville ønske, jeg ikke skulle se min søn dø for øjnene af mig.
- Jeg frygter, at det kan ske igen. - Ja.
Jeg har tre børn, et par teenagere, og jeg er bekymret, når de går...
Jeg frygter, det sker igen.
Du får mit nummer, så vi kan arbejde videre på det.
Det giver mig en følelse af magt, håb.
Vi vil ikke bare være kirurger,
som fjerner kugler og sender dig afsted igen,
men vi forsøger at forstå,
hvordan vi kan ændre på tingene.
Jeg kan huske nogle af dem, der ligger her.
Og når jeg tænker over, jeg er børnekirurg,
så er det jo et barn, der døde.
Det gør ondt på os alle.
Det er jeg begyndt at værdsætte,
fordi man ser anderledes på livet.
Det haster, og det er en byrde lige nu,
hvor vores børn bliver slagtet.
Det er første gang nogensinde, at den største dødsårsag hos børn
i USA er våbenvold.
Og selvom jeg elsker landet,
og jeg er taknemmelig for det, jeg er blevet tilbudt her,
så er det ikke et land, jeg ønsker, mine børn skal leve i.
En teenager blev skudt, men efter jeg kom hjem i går,
blev jeg ringet op hver time.
- Du behøver ikke komme? - Medmindre det er kritisk.
Min pige!
Jeg er så glad for at se hende.
Jeg elsker dig så højt.
Der er han.
Hvad så? Hvordan går det?
- Hvordan har du det? - Godt.
Bedre?
- Jeg kan ikke bevæge mig. - Jeg kommer til dig.
Det er også svært for mig.
Er Grod fint?
Vi har navngivet nyren Grod.
Det er et perfekt navn.
Dr. Grodstein.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Hver dag vågner jeg,
og når jeg gør mig klar, hører jeg nyhederne.
Og jeg hører deprimerende historier om kriminalitet, om krig.
Men så tager jeg på arbejde, og jeg møder mennesker,
der udsætter sig selv for fare for at hjælpe andre i nød.
Vi tager os af dig, okay?
Det genopliver min tro på menneskeheden.
Du ser lidt dehydreret ud.
Jeg kan ikke blive indlagt lige nu, så...
- Det er ikke en god grund. - Det ved jeg.
En, to, tre.
Næsten færdig.
Det er en fredagsgave, ikke?
Margaret Mead, antropologen, sagde,
at det første tegn på civilisation var at se et helet brækket ben.
Det måtte betyde, at nogen havde hjulpet dem,
båret dem, givet dem mad, beskyttet dem. Hjulpet dem med at hele.
Og i en civiliseret verden beskytter vi vores sårede og tager os af dem.
Derfor er vi her, for at tage os af hinanden.
Medic 99, skudepisode ved Vinegar Hill, Brooklyn.
To personer er ramt.
Åh gud, igen?
HJERTE - DONERET ORGAN TIL TRANSPLANTATION
HJERTETRANSPLANTATION GÅ IKKE IND
VI VIL DEDIKERE DENNE SERIE TIL ALLE PATIENTERNE, DERES FAMILIER
OG DE PLEJERE, DER DELTE DERES MODIGE HISTORIER MED OS.
Tekster af: Mads J. R. Jensen