‫- מצב חירום: ניו יורק -‬
‫- פרק 8: מלב אל לב -‬
‫ליסה, זה ד"ר לנגר.‬
‫ליסה, תפקחי עיניים.‬
‫ליסה?‬
‫אולי ניקח אותה למטה, לסריקה?‬
‫אני לא רוצה לשבת סתם ולבהות בה, טוב?‬
‫ניקח אותה לסריקה.‬
‫מייד כשהיא נכנסה להתקף, זה היה...‬
‫זה פשוט מזל רע.‬
‫זה ישפיע מאוד על הבדיקה.‬
‫אם אתה עובר התקף אפילפסיה,‬ ‫לאחר מכן תהיה במצב שלאחר התקף,‬
‫רדום כזה, במשך 12 או 24 שעות.‬
‫ממש לא בפורמה.‬
‫זה המקום שהגידול היה בו.‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫לא, אין סימנים לאירוע מוחי. אין סימנים...‬
‫- ד"ר ג'ון בוקבאר -‬
‫הניתוח היה ארוך והאוויר שבתוך הראש...‬
‫- ד"ר דייוויד לנגר -‬
‫אולי זאת הסיבה.‬
‫היה שם אוויר, היה לה התקף.‬
‫זה לא מפתיע.‬ ‫-זה לא מפתיע כלל.‬
‫טוב, בוא נראה מה יהיה מצבה מחר.‬
‫טוב לחזור ולהיות איתך.‬
‫אני חוזר להיות סגן המנהל.‬
‫זה תחום קשה.‬
‫- בית החולים לנוקס היל -‬
‫- מרכז כהן לרפואת ילדים -‬
‫כמה זמן זה עוד ייקח לטיילר?‬
‫כמה זמן ייקח מה?‬ ‫-לטיילר.‬
‫לטיילר? זה לא ברור עדיין.‬
‫אתה רואה עד כמה הוא מעוך?‬
‫תסתכל על הדופן האחורית.‬
‫העורק קטן מדי בשביל זה.‬
‫אז השאלה היא...‬
‫תוכל להשתמש בפתח הזה?‬ ‫-כן. או שכדאי לי לסגור אותו?‬
‫אצל טיילר צריך לבצע ארבעה חיבורים.‬
‫שני עורקים, וריד אחד ושופכן אחד.‬
‫אני חושש שיהיו דליפות.‬
‫אם הדליפה תהיה‬ ‫באחד מכלי הדם, זה יגרום לדימום.‬
‫אפשר לקבל עוד תפס?‬
‫עלולים להיווצר קרישי דם.‬
‫ואני חייב לוודא שהחשיפה היא מושלמת‬
‫ושהניתוח יהיה מושלם מבחינה טכנית,‬
‫כי מדובר באב שתורם איבר לבנו המתבגר‬
‫ואין כאן מקום לטעות.‬
‫נצטרך לתפור כאן טלאי,‬
‫כי נראה לי שזו הבעיה.‬ ‫העורק הזה באמת נפתח מאוד.‬
‫אני רוצה לראות אחר. שטיפה.‬
‫אני לא רוצה שיהיה קריש‬ ‫בעורק הקדמי הזה, כי אין בו זרימת דם.‬
‫לכליה הזאת היו‬ ‫שני עורקים, וזה כלי דם קטן מאוד.‬
‫העורק הראשי נסתם בקריש.‬
‫העיקר הוא להבחין בבעיה תמיד‬ ‫ואם אתה לא מרגיש בנוח בשלב כלשהו,‬
‫צריך לעשות זאת מחדש,‬ ‫כי אסור לעזוב את חדר הניתוח‬
‫ופשוט לקוות שהכול יסתדר.‬
‫כשאתה עוזב את חדר הניתוח,‬ ‫עליך להיות בטוח שהכול יהיה בסדר...‬
‫- ד"ר אליוט גרודסטין -‬
‫ושזרימת הדם לכליה תהיה נהדרת.‬
‫שלום, אני מקנזי.‬ ‫אני האחות שתהיה איתך מאחור.‬
‫הייתה לך נפילה רצינית.‬
‫תראי, פשוט נפלתי.‬
‫חציתי את המדשאה ואז נפלתי על שביל הגישה.‬
‫הבנתי. אז ייתכן שמעדת?‬
‫זה ייתכן.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש לך בחילה?‬
‫לא.‬ ‫-בסדר.‬
‫אם זה ישתנה, פשוט תגידי לי, טוב?‬
‫זה העזר כנגדך?‬ ‫-כן, במשך 55 שנים.‬
‫אלוהים, זה מדהים.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫יופי, מושלם.‬
‫אז פשוט נפלת. את לא...‬
‫הצלחת להושיט את ידייך קדימה?‬
‫לא.‬ ‫-אני רואה.‬
‫פשוט הלכתי להביא את הדואר.‬
‫נפלתי מייד כשהגעתי לשביל הגישה.‬
‫שתהיה לך טיסה טובה.‬ ‫-אני מקווה מאוד.‬
‫חמישים וחמש שנים.‬
‫אתה מאמין? זה מדהים.‬ ‫-הם ממש חמודים.‬
‫אלוהים. זאת המטרה.‬
‫זאת המטרה שלי.‬ ‫-לגמרי.‬
‫אני מבטיחה שאשמור עליה. אני מבטיחה.‬
‫אני אתקשר אליך מייד כשננחת, בסדר?‬ ‫-תודה רבה.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-תשמרו על עצמכם.‬
‫אם תהיה לך בחילה, או שתזדקקי למשכך כאבים,‬
‫בבקשה, תגידי לי. טוב?‬ ‫-בסדר.‬
‫טיילר?‬
‫טיילר? אתה שומע אותי, טיילר?‬
‫פקח את עיניך.‬
‫אתה שומע אותי? קח נשימה עמוקה, טוב?‬
‫אנחנו נלך להיפגש עם אימא ואבא. נשמע טוב?‬
‫אתה שומע אותי? כן, פקח את העיניים שלך.‬
‫אתם רואים שהשתן בהיר יותר?‬
‫זה טוב. זה חומר טוב.‬
‫זה שתן שעבר יישון.‬
‫כמו יין?‬ ‫-עם הרבה טאנינים.‬
‫בסדר. למעלה.‬
‫להתראות, חבר'ה. תודה.‬
‫אימא, את יכולה לבוא לכאן?‬
‫הבן שלך מתאושש.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום, חבר שלי.‬
‫שלום, מתוק שלי.‬
‫אתה שומע אותי, מתוק? אימא כאן.‬
‫שלום.‬
‫הנה הוא. מה קורה, טיילר?‬
‫אנחנו רק מעיפים מבט בחתך, טוב?‬
‫אנחנו נעשה לך קעקוע יפה שם, טוב?‬
‫תלחץ על דוושת הדלק. עוד.‬
‫אה, אין לך רישיון.‬
‫זה הרגע הכי גדול בחייהם.‬
‫לטיילר יהיו ימי הולדת,‬ ‫יש לקוות שטיילר יתחתן,‬
‫לטיילר תהיה משפחה משלו,‬
‫וכל הרגעים האלה יהיו ברמה של היום הזה,‬
‫שבו טיילר קיבל תרומה של איבר מאביו.‬
‫הוא עטוף כל כך יפה.‬
‫חבר שלי, נתת לכליה שם?‬
‫תחשוב על שם בשבילה.‬
‫נראה לי שהוא אמר "בסדר".‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-אוהב אותך, בן שלי.‬
‫הוא אמר שגם הוא אוהב אותך.‬
‫יחידה 66, גשו לזכר בן שמונה בקווינס.‬
‫המטופל נפגע מרכב פנאי שטח מול ביתו.‬
‫חבלת ראש ואולי פציעה בצוואר, עם כאב עז.‬
‫יש מקרה טראומה נוסף בדרך.‬
‫בדרך לכאן?‬
‫האוזן שלי!‬
‫החשש הכי גדול שלי הוא להיכנס‬ ‫לחדר טראומה ולראות שם את אחד מילדיי.‬
‫כשאתה מקבל קריאה מאזור‬ ‫שאתה יודע שהילדים שלך נמצאים בו,‬
‫או מהאזור שבו הם גרים...‬
‫במהלך השנים פיתחתי מנגנון‬ ‫לתפקוד במצבים של מתח גבוה.‬
‫אני רוצה לנוח.‬ ‫-אתה נח. אתה כבר שוכב.‬
‫אתה מרגיש ישנוני?‬
‫מבחינתי, אין דבר גרוע יותר‬ ‫מאשר שהילד שלי יזדקק למשהו‬
‫ואיש לא יוכל לפעול כדי להצילו.‬
‫אימא, נעשה לו סריקת סי-טי בחדר הסמוך.‬
‫אימא, את יכולה לבוא איתי?‬
‫כן, אימא תבוא איתך.‬ ‫-היא תבוא אחרינו.‬
‫אנחנו נצלם את הראש שלך מבפנים.‬
‫אני אח כבר 19 שנים והדברים שראיתי מדי יום‬
‫גורמים לי להרגיש,‬ ‫עמוק בפנים, מה אמיתי ומה חשוב.‬
‫זה מה שאני יודע.‬
‫אז אני לא תוהה אם מה שאני עושה...‬
‫האם זה כדאי, או האם להמשיך לעשות את זה?‬
‫זאת לא שאלה, מבחינתי.‬
‫אימא, תישארי כאן.‬ ‫-אני כאן, כריסטיאן.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫נחתנו בסאות' סייד.‬
‫בסדר. הגענו, גברת מרגרט.‬
‫רק כדי שתהיי מוכנה,‬ ‫לפעמים, כשאנחנו נכנסים לחדר הזה,‬
‫יש בו המון אנשים‬ ‫ששואלים אותך כל מיני שאלות,‬
‫ויהיה שם צוות טראומה שיבדוק אותך‬
‫כדי לוודא שיש לך כל מה שאת צריכה.‬
‫ניקח אותך למיון הכירורגי.‬
‫זאת גברת מרגרט, נקבה בת 78.‬
‫היא נפלה בשביל הגישה שלה, שעשוי מבטון.‬
‫היא לא הצליחה לבלום את עצמה בעזרת ידיה‬
‫ולכן אין לה פציעות בהן,‬ ‫אבל היא נפלה על הפנים בשביל הגישה שלה.‬
‫יש לה המטומה במחיצת האף והמטומה תת-קשיתית.‬
‫בבדיקה המשנית לא נמצא דבר.‬
‫אין תזוזת עצמות או שינויי צורה.‬
‫גברת מרגרט, אני הולכת לדבר עם בעלך.‬
‫אני אודיע לו שהגעת בשלום.‬ ‫-תודה.‬
‫על לא דבר. אני מקווה שתרגישי טוב יותר.‬
‫מר...‬
‫אני הולכת להתקשר למר ברנרד עכשיו, למעשה.‬ ‫-מי זה מר ברנרד?‬
‫בעלה. כדי שידע שהיא נחתה בשלום.‬
‫שלום, מר ברנרד.‬ ‫זאת מקנזי, מ"בריאות שמיים".‬
‫רציתי רק שתדע שהגענו בשלום עם אשתך,‬
‫שהיא מקבלת טיפול בחדר המיון‬ ‫ושצוות הטראומה בודק אותה כרגע.‬
‫על לא דבר.‬
‫אתה ממש מתוק. תודה.‬
‫בסדר, להתראות.‬
‫בשנת 2015 גילו‬ ‫אצל אימא שלי אדנוקרצינומה של הריאה.‬
‫התסמינים שלה היו שפירים מאוד בתחילה,‬
‫ולא היה ברור ממה היא סובלת.‬
‫בחדר המיון עשו לה סריקה‬ ‫ואבחנו אצלה סרטן בשלב רביעי,‬
‫וזה די נדיר. זה לא ברור כל כך, בדרך כלל.‬
‫זה היה היום הכי נורא בחיי.‬
‫היא הייתה ליבי ונשמתי.‬
‫ראיתי איך בן זוגה סבל ביחד איתה.‬
‫היה קשה לראות את זה, אך זה היה גם יפה,‬
‫כי הם עברו המון ביחד ואהבו זה את זה כל כך.‬
‫תיכנסי.‬ ‫-שלום.‬
‫אני ד"ר מאקרי. מה שלומך?‬
‫מצטער, אני עם הבת שלי כאן.‬ ‫-ברור. אתה לא צריך להצטער.‬
‫אתה אבא שלה! אז איך הגעתם לכאן? מה קרה?‬
‫אני התעלפתי, בעיקרון.‬ ‫זאת הפעם הראשונה שזה קרה לי.‬
‫אני חושבת שזה בגלל תרופה שלקחתי...‬
‫לוראזפאם.‬ ‫-כן.‬
‫למה לקחת אותה?‬
‫- ד"ר מירת'ה מאקרי, רפואת חירום -‬
‫לטיפול בחרדה.‬
‫היא לא ישנה טוב והיא עייפה.‬
‫היא סובלת מחרדה קשה.‬
‫בסדר. אני אבדוק אותך.‬ ‫אני רוצה להאזין ללב שלך.‬
‫את הרבה יותר רגועה עכשיו.‬
‫כיביתי את המוניטור,‬ ‫כי חבל שאגרום לך חרדה נוספת.‬
‫בסדר. הוא נשמע טוב מאוד.‬
‫לאחרונה היו לי המון משמרות שבהן ראיתי...‬
‫את המגמה הזאת, של חרדה, דיכאון ופניקה.‬
‫אני באמת חושבת שזה הצטבר אצל אנשים רבים.‬
‫את רוצה שאצור קשר עם פסיכיאטר?‬
‫זה משהו שאת רוצה לדבר עליו עם מישהו?‬
‫אולי את רוצה לעשות את זה באופן אישי יותר?‬
‫אולי.‬
‫כן, נראה לי שלפעמים,‬ ‫בעיקר בפסיכיאטריה, מוטב שזה יהיה אישי.‬
‫אני יודעת שהמגפה גרמה‬ ‫להרבה אנשים לעבור לטלה-רפואה,‬
‫אבל תמיד נעים יותר‬ ‫לשבת מול מישהו ולדבר איתו...‬
‫כשאני רואה מטופלים כאלה,‬
‫אני בודקת שהם לא מרגישים‬ ‫חסרי תקווה ומציעה שידברו עם פסיכיאטר.‬
‫המשאבים האלה זמינים לכל אחד פה.‬
‫נראה לי שהמגפה‬ ‫גבתה מאיתנו מחיר. אנחנו עייפים.‬
‫בסדר, טוב מאוד.‬
‫תודה, דוקטור.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫בסדר. מסכנה.‬
‫הילדים האלה...‬
‫- לנוקס בריאות גריניץ' וילג' -‬
‫- מרכז כהן לרפואת ילדים -‬
‫בדיקת קורונה?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אני לא חולה בזה.‬
‫הוא כל כך חמוד.‬
‫כריסטיאן, יש לך כאבים כרגע?‬ ‫-בפרצוף שלי.‬
‫בפרצוף?‬ ‫-בפרצוף וברגל.‬
‫בסדר, חזקים או חלשים?‬
‫עשר זה הכי גרוע ואחת זה כמעט שום דבר.‬
‫שמונה? אתה נראה ממש נינוח.‬ ‫נראה לי שאתה ילד קשוח.‬
‫אני רוצה רק להגיד לך שאני אוהב אותך.‬ ‫-גם אני אוהבת אותך, איש קטן.‬
‫אם יקרה לי משהו, תדעי שאני‬ ‫אוהב אותך. אני אוהב אותך, אימא.‬
‫ואני אותך, איש קטן.‬ ‫-אוהב אותך כל כך.‬
‫אני אטפטף לך קצת מים על הפנים, טוב?‬ ‫אני רוצה להסיר מכאן כמה שערות.‬
‫אתה תרגיש קור, בסדר? רק קור.‬
‫אלה רק מים?‬ ‫-רק מים.‬
‫אתה הילד הכי אמיץ שראינו היום.‬
‫סיימנו. זהו.‬
‫אתה מרגיש יותר טוב?‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫הוא אמר שהכאב הוא שמונה או עשר,‬ ‫אבל אנחנו מסתכלים על אותו ילד, כן?‬
‫נראה לך שכואב לו פחות מאשר כשהגיע לכאן?‬
‫אימא?‬ ‫-כן?‬
‫אימא, אל תבכי, כי זה יגרום גם לי לבכות.‬
‫אני לא בוכה.‬ ‫-בבקשה, אל תבכי.‬
‫אני יודע שאת בוכה, אבל זה בסדר.‬
‫זה בסדר, אימא. המצב שלי ישתפר.‬
‫אוהב אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫אני תמיד דוחקת בו‬ ‫ואומרת לו שהוא צריך להמשיך בזה.‬
‫הוא מוכשר מאוד...‬
‫- אמילי הארווי, אחות מוסמכת, עוזרת מנהל -‬
‫ונותן המון לילדים האלה ולמשפחותיהם.‬
‫זה משהו שאני ממש אוהבת בו.‬
‫תהליך הגירושים היה קשה לילדים שלי.‬
‫המגפה הרחיקה אותי ממשפחתי‬
‫וגרמה לי לחשוב על דרכים‬ ‫שבה אוכל לבלות איתם יותר‬
‫ולראות אותם גדלים.‬
‫אחים צריכים להיות יסודיים.‬
‫אם אתה עובד ביסודיות,‬ ‫אתה יכול ליישם את זה בכל תחום.‬
‫לכן פתחתי עסק, את חברת ההובלה,‬
‫שתיתן לילדים שלי, לילדים שלנו, עתיד.‬
‫הדבר החשוב ביותר הוא זמן איכות.‬
‫צריך להשיג זמן ולבלות עם המשפחה.‬
‫בראש ובראשונה, אני אב.‬
‫יהיה עצוב, כי זה‬ ‫מי שהייתי במשך זמן רב כל כך.‬
‫מה תעשי היום? הלילה?‬ ‫-שיעורי בית.‬
‫שיעורי בית?‬
‫כרגע אנחנו עובדים על פסיכולוגיה.‬
‫הטילו עליי לעבוד‬ ‫על הפרעת דחק פוסט טראומטית, אז אני...‬
‫חוקרת איך הטיפול בזה השתנה עם הזמן.‬
‫כי פעם, את יודעת,‬
‫הסובלים ממנה היו‬ ‫בעיקר אנשי צבא שחזרו ממלחמות.‬
‫ולא קראו לזה כך, אלא הלם קרב, או משהו כזה.‬
‫הם חזרו מהמלחמה‬ ‫והמשיכו לשמוע ירי ופיצוצים.‬
‫קודם זה היה רק אצל גברים שלחמו,‬ ‫אבל כעת אומרים שזה קורה גם לילדים‬
‫ולכל אחד שהיה מעורב בתקרית מלחיצה.‬
‫בפרט עכשיו, אחרי כל העניין עם הנגיף ו...‬
‫כן, נכון. אנחנו עבדנו במשך כל הזמן הזה‬
‫ולא טבעי שאנשים יראו כל כך הרבה מוות,‬
‫אז לכולנו תהיה הפרעת דחק פוסט טראומטית.‬
‫אף אחד לא מדבר על כך‬
‫שהקריאות האלו גובות מאיתנו מחיר נפשי.‬
‫אנחנו חייבים להתרגל לכך שמצבנו אינו תקין.‬
‫היה לי מטופל, בווסט וילג', שמת ממנת יתר.‬
‫אחר היה חולה בקורונה‬ ‫והוא ואשתו הלכו לעולמם.‬
‫מצאנו אותם ביחד.‬
‫למטופל אחר, ממש צעיר,‬ ‫היה פצע ירייה. הוא הלך לעולמו.‬
‫אני רואה דברים נוראים מדי יום.‬
‫אבל עכשיו, כשיש לי‬ ‫את האדם הקטן הזה במשפחתי,‬
‫אני מרגישה שלעבודה‬ ‫יש משמעות חדשה לגמרי בשבילי.‬
‫אני פשוט מודה על כך‬ ‫שאני הולכת הביתה אל משפחתי,‬
‫כי תמיד ייתכן שלא תחזרי הביתה.‬
‫הקריירה שלי הייתה כל עולמי פעם.‬
‫פעם ממש הזדהיתי עם העבודה שלי ו...‬
‫הרגשתי שזאת מי שאני.‬
‫כעת אני מרגישה כך הרבה פחות.‬
‫אני מרגישה שהיא חלק ממני,‬ ‫אך שהיא אינה מגדירה מי אני.‬
‫אני מרגישה שיש לי המון פנים שונים.‬
‫שלום, מותק. מה שלומה?‬ ‫-כרגע האכלתי אותה.‬
‫היה צורך לעשות לה‬ ‫שאיבה שוב, לפני שהלכה לישון?‬
‫רציתי שהיא תישן כמה שיותר זמן, אז...‬
‫בסדר. רציתי רק להתקשר‬ ‫כדי לבדוק מה קורה ולומר שאני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬ ‫-להתראות.‬
‫אני שונאת שהיא חולה.‬
‫זה עושה לי בחילה, למען האמת.‬
‫אבל היא מפתחת חסינות ו...‬
‫אני יודעת שהיא בסדר. פשוט...‬
‫מבאס שאני לא יכולה להיות שם.‬
‫אני תמיד רוצה להיות‬ ‫בת זוג טובה יותר, או אם טובה יותר.‬
‫אני מנסה לפנות עוד זמן, גם כשאין זמן,‬
‫כי זה העניין במחויבות.‬
‫אני אסירת תודה על כך‬ ‫שיש לי גוף בריא ונפש בריאה עוד יותר.‬
‫בעלי והבת שלי תורמים לכך רבות.‬
‫נדהמתי מאיך שהיא גורמת לי להרגיש,‬
‫במובן של קשר לאימא שלי.‬
‫אימא שלי נוכחת כעת‬ ‫יותר מכפי שהייתה יכולה להיות אי פעם.‬
‫לעזאזל.‬
‫שלום, אהובים שלי.‬
‫איפה מאוריסיו? הנה הוא!‬
‫ממש חסרה לי שינה.‬
‫זה בהחלט משפיע עליי‬ ‫מאז שהילד השני שלי נולד.‬
‫אני בשנות ה-40 שלי עכשיו.‬
‫אני עושה את זה,‬ ‫כבר יותר מעשר שנים, עובדת בלילות.‬
‫אני בהחלט משלמת על זה מחיר‬ ‫מבחינת הבריאות ומבחינה גופנית כללית.‬
‫אני לא יודעת עד מתי אמשיך בכך.‬
‫בוקר טוב. סטייסי?‬ ‫-בוקר טוב. זאת אני.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫ומי אתה?‬
‫זה זאיר, אחי.‬ ‫-שלום.‬
‫הגיליון מהמיון הראשוני היה קצר.‬
‫היה כתוב בו שאת בצום רמדאן.‬ ‫-נכון.‬
‫את עדיין בצום?‬
‫עוד שמונה ימים.‬ ‫-עוד שמונה ימים.‬
‫אבל מי סופר?‬ ‫-אלי הטוב.‬
‫והראש שלי...‬
‫הרגשתי לחץ בצד האחורי‬ ‫של הראש ובעיניים שלי,‬
‫וכל הזמן הסתכלתי‬ ‫בראי ואמרתי, "את בסדר. תירגעי".‬
‫אבל הלב שלי התחיל לפעום מהר יותר.‬
‫אז הזמנו אמבולנס,‬ ‫כי מצבי לא משתפר. אני חלשה יותר.‬
‫אנחנו נבדוק את הלב שלך,‬ ‫את רמות האלקטרוליטים והמגנזיום שלך,‬
‫ונוודא שאין שום חוסר איזון‬ ‫שעלול לגרום לתסמינים האלה.‬
‫את מעשנת?‬ ‫-לא.‬
‫ולא שותה אלכוהול, נכון?‬
‫לא.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מכורה בגמילה, אם זה עוזר לך.‬
‫בסדר. אפשר לשאול ממה את בגמילה?‬
‫מקראק.‬ ‫-אני מבינה.‬
‫כמה שנים את נקייה?‬
‫ארבעה חודשים. נפלתי שוב.‬ ‫-ארבעה חודשים! זה מצוין!‬
‫לדעתי זה אדיר.‬
‫רק כי גמרתי עם זה.‬ ‫-זה ממש טוב.‬
‫אתה תגרום לי לבכות יותר.‬ ‫כשאתה מנגב אחת, השנייה מחליפה אותה.‬
‫אנחנו נבדוק את האנזימים בלב שלך וכל זה,‬
‫כדי לוודא שלא מדובר במשהו אחר.‬
‫אם זה לא ייראה חמור‬ ‫והבדיקות שלך יהיו תקינות,‬
‫נראה לי שתוכלי ללכת הביתה‬ ‫עם קצת קרח, ולהחלים בבית.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני אחזור אחר כך.‬
‫בסדר.‬ ‫-יופי.‬
‫בחיים לא הייתי חושבת שהיא מכורה בגמילה.‬
‫היא פשוט נשמה טובה.‬
‫אנשים מפתיעים אותי כל הזמן.‬
‫אני לא סקפטית במיוחד.‬ ‫אני עדיין מנסה להיות אופטימית תמיד‬
‫ולשמור על גישה חיובית, כשאני באה לעבודה.‬
‫אבל לאחרונה זה לא קורה תמיד,‬ ‫כי הגענו לרמה מסוימת של עייפות.‬
‫כולנו עבדנו קשה מאוד והקרבנו המון.‬
‫אנחנו לא רוצים להגיע לשלב של שחיקה‬ ‫שבו אנחנו לא משקיעים את הלב והנשמה.‬
‫זה היה קשה מאוד, ללא ספק.‬
‫מה קרה?‬
‫זה ג'ושוע, זכר בן 17. יש לו מספר פצעי ירי.‬
‫הוא יחזיק מעמד.‬ ‫-הוא לוחם.‬
‫זה נכון.‬
‫ג'וש יצא מבית החולים על רגליו.‬
‫כעת המשפחה שלו תעזוב את העיר.‬
‫ליבי נתון לכל הילדים האלה,‬ ‫בשעה שהם יוצאים אל העולם.‬
‫קשה מאוד לעקוב אחר אנשים.‬
‫אתה עובר איתם רגעים רבי עוצמה ומשני חיים,‬
‫ואז אתה תוהה מה קרה להם.‬
‫כשמשהו טראומטי קורה לך,‬
‫האופן הכימי שבו מוחך‬ ‫מסנן מידע, או משהו כזה,‬
‫משתנה באופן קיצוני, כי הרגשתי שונה.‬
‫שאיפה עמוקה.‬
‫אין לי חרדה.‬
‫ברור שמצאתי פילוסופיה שהסבירה,‬
‫מבחינתי, הרבה מהסיבות‬ ‫לכך שאני נמצא עלי אדמות:‬
‫כדי להיות אדם טוב.‬
‫להיות טוב לב. להיות עניו.‬
‫לפעמים זה קשה לי קצת.‬
‫זה מסודר. עכשיו מצבנו טוב. תודה, אנשים.‬
‫כי בכנות, לדעתי, בתור מנהיג,‬
‫כשאתה מפגין פגיעות‬ ‫אתה משתפר, בסופו של דבר.‬
‫נראה לי שייתכן מאוד‬ ‫שיש לה תופעות לוואי של קורונה‬
‫ואלו השפעות לטווח ארוך של הקורונה.‬
‫אני באמת לא יוצאת הרבה.‬
‫לא יצאתי לארוחת ערב כבר שנה וחצי.‬
‫בסדר, אחזור בקרוב.‬
‫סטייסי? שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫הבדיקות שלך נראות תקינות.‬
‫רמת המגנזיום תקינה. בדיקות הלב תקינות.‬
‫כדאי לך לסיים‬ ‫את ליטר הנוזלים הזה, אם את יכולה.‬
‫זה יעזור לך אם תמשיכי לצום היום.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואם את מרגישה טוב יותר, את משוחררת.‬
‫אני מרגישה טוב יותר,‬ ‫אבל רוצה את הנוזלים כי אני חושבת...‬
‫כן, בהחלט. כדאי שתסיימי את הליטר הזה.‬
‫בואי נעשה את זה. אני מתכוננת ללכת.‬
‫איך את מעזה?‬ ‫-אני יודעת.‬
‫בעוד עשר דקות, כדי לישון. לא מייד.‬ ‫-אלוהים, למה שתעשי משהו כזה?‬
‫כדי לחזור לכאן הלילה.‬ ‫-אני לא יודעת איך את עושה את זה, חמודה.‬
‫באמת, אני ממש מעריכה רופאים.‬
‫כשאני חושבת על אחיות ורופאים וכל מה שקורה,‬
‫אתם עושים את זה מהלב,‬ ‫לא רק כי זאת העבודה שלכם.‬
‫לא נראה לי ש...‬
‫כשלאנשים ממש אכפת‬ ‫מאחרים שסובלים, יש לזה משמעות רבה.‬
‫תודה. איזה סיום נעים ללילה שלי.‬
‫היה נעים מאוד להכיר אתכם.‬ ‫-גם לי. ותנוחי.‬
‫גם את.‬ ‫-אני אנוח.‬
‫העבודה הזאת גורמת לנו...‬
‫לי, לפחות, להעריך את החיים ואת מה שיש לנו.‬
‫אני מודה על מה שיש לי‬ ‫בכל פעם שאני באה לכאן ורואה אנשים.‬
‫אבל כעת זה מורגש עוד יותר.‬
‫כרגע שמעתי את החדשות.‬ ‫-היא התעוררה.‬
‫היא הייתה עיוורת.‬ ‫-אני יודע.‬
‫עמדו לשלוח אותה לשיקום היום.‬ ‫-פנטסטי.‬
‫תגידי לי.‬ ‫-שתיים.‬
‫קודם היא לא ראתה את האצבעות.‬ ‫-תסתכל.‬
‫לא.‬
‫זה משהו צהוב.‬
‫היא רואה צבעים!‬ ‫-יש לה ראייה בצבע.‬
‫אלוהים.‬ ‫-תסתכל. היא רואה את הכפפות.‬
‫כן. אני רואה את זה עכשיו.‬ ‫-והיא גלגלה את השרוול שלה.‬
‫אני יכולה להחזיק את זה.‬ ‫-נהדר.‬
‫אלוהים, היא שלחה אל זה יד.‬
‫יש לך שעון על פרק היד הימני.‬
‫אמרתי לך שהיא תחזור אלינו.‬
‫תחזור? מצבה טוב יותר מאשר קודם.‬
‫זה טירוף.‬
‫הוא כאן?‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬ ‫-שמעתי חדשות טובות.‬
‫אלוהים.‬ ‫-זה נכון?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-זה באמת נכון?‬
‫אני יכולה...‬
‫אני רואה שהתלבשת בכחול היום.‬ ‫-נכון.‬
‫- ליסה -‬
‫את רואה את הפנים שלי לראשונה?‬
‫יש לך משקפיים.‬
‫נכון.‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה לא...‬
‫אני רואה את השפתיים שלך. כן.‬ ‫-כן.‬
‫כמה אצבעות?‬ ‫-שתיים.‬
‫כמה אצבעות?‬
‫אחת.‬ ‫-לא רע.‬
‫תגידי לי מתי האור נדלק.‬
‫כן.‬ ‫-הראייה תחזור גם לעין הימנית.‬
‫ללא ספק.‬
‫אלו חדשות ממש נפלאות,‬ ‫שכבר בשלב מוקדם כל כך את רואה בצבע‬
‫ויש לך ראייה טובה וממוקדת בעינך השמאלית.‬
‫את תראי גם בעינך הימנית.‬
‫הגידול לחץ הרבה יותר‬ ‫על העצב בעין הימנית מאשר בשמאלית.‬
‫אני צופה שזה יקרה, אבל זה יצריך זמן.‬
‫העצבים מחלימים בערך במילימטר אחד ביום.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה הרבה ימים.‬
‫בסדר. הוא עשה עבודה טובה, אתה יודע.‬ ‫-הוא איש טוב. וגם מנתח טוב.‬
‫העיניים שלך... העצבים מתחילים לפעול שוב כעת.‬
‫הם עדיין לא פועלים באופן מלא,‬ ‫אבל המצב ישתפר מהר מאוד, לדעתי.‬
‫בתחילה, כשהתעוררת, הייתי ממש מבואס.‬
‫אני יודע שצריך לחכות,‬ ‫אבל כולנו חסרי סבלנות.‬
‫ג'ון היה זה שאמר כל הזמן‬ ‫שצריך סבלנות ושהמצב ישתפר.‬
‫כן?‬ ‫-והוא צדק.‬
‫הראייה שלך לא תהיה מושלמת לעולם, לדעתי,‬
‫אבל אולי מספיק ממנה יחזור...‬
‫כל עוד אני רואה‬ ‫את הפרצוף החמוד שלך, הכול בסדר.‬
‫היא נהדרת. היא רואה אותי באופן מושלם.‬ ‫-כן.‬
‫יותר טוב מאשתי, כנראה.‬
‫תגיד לה שהיא מפסידה.‬ ‫היא לא יודעת מה יש לה.‬
‫אדיר. אין כמוך.‬ ‫-אתה נראה די טוב.‬
‫כבר התייאשתי, אתה יודע.‬ ‫חשבתי שאהיה עיוורת לצמיתות.‬
‫אבל אתמול...‬
‫אנחנו צריכים להיות אופטימיים תמיד‬
‫ולהאמין באחרים,‬ ‫כשאיננו יכולים להאמין בעצמנו.‬
‫אלוהים בירך אותך ונתן לך להציל חיים,‬
‫ובכל יום שבו אתה מתעורר,‬ ‫אתה צריך להרגיש שמילאת את תפקידך בחברה.‬
‫אנחנו משתדלים.‬
‫זה נכון.‬
‫אסור לוותר על התקווה. העולם עדיין טוב.‬
‫את תהיי בשיקום במשך שלושה שבועות.‬ ‫אז תחזרי אלינו ותראי אפילו יותר, בסדר?‬
‫את מדהימה. אנחנו מאושרים מאוד.‬
‫אוהבת אתכם.‬ ‫-ואנחנו אותך.‬
‫תמשיכי בעבודה הטובה, בסדר?‬ ‫-אני רואה אותך.‬
‫ואני אותך. תודה על המילים היפות.‬ ‫-תודה רבה לכם.‬
‫זה היה אחד הדברים‬ ‫הכי יפים ששמעתי ממטופל אי פעם.‬
‫היא מדהימה.‬
‫נשק מגיע לקהילות שלנו‬ ‫ולוקח מאיתנו את הצעירים.‬
‫אני אומרת לכם שאני לא רוצה לקבור ילד נוסף.‬
‫- נטשה כריסטופר, אומץ לפעול -‬
‫היעדר התקווה בקהילות רבות‬
‫מוביל לעיתים קרובות לאלימות,‬
‫ולכן עלינו לטפל בעניין הנשק...‬
‫- האקים ג'פריס, חבר בית הנבחרים -‬
‫אך גם בהיעדר התקווה.‬
‫המחויבות שצ'ה ואני משקיעים‬
‫כדי לעצור את אלימות הנשק‬
‫לקחה אותי למקומות‬ ‫שכאשר הייתי סטודנט לרפואה‬
‫לא חלמתי שאלה יהיו חיי כמנתח.‬
‫זאת שיחה ממש מאתגרת.‬
‫כעת אני מוצא את עצמי בבית הלבן,‬
‫בקונגרס, מנסה לקדם חקיקה בעניין.‬
‫- גבי גיפורדס, פעילה לפיקוח על נשק -‬
‫אמרו לי שניפגש לארוחת הצהריים מחר.‬ ‫-נכון.‬
‫הלוואי שלא הייתי נאלצת‬ ‫לראות את בני מת לנגד עיניי.‬
‫אני חוששת שזה עלול לקרות שוב.‬ ‫-כן.‬
‫יש לי שלושה ילדים, שני מתבגרים,‬ ‫וזה החשש שלי בכל פעם שהם הולכים...‬
‫אני חוששת שזה עלול לקרות שוב.‬
‫אני אתן לך את הפרטים שלי‬ ‫כדי שניצור קשר בעניין הזה.‬
‫זה בהחלט נותן לי‬ ‫תחושה של יכולת, של כוח, של תקווה.‬
‫אנחנו מנסים לא רק להיות מנתחים‬
‫ששולפים קליעים מאנשים‬ ‫ואז מחזירים אותם לרחוב,‬
‫אלא ממש לחקור, ממש לנסות להבין‬
‫כיצד ליצור תנועה שתשנה דברים.‬
‫אני יכול לשייך פנים לכמה מהפרחים האלה.‬
‫ומאחר שאני כירורג ילדים,‬
‫המשמעות היא שהילד לא שרד.‬
‫האמת היא שזה פוגע בכולנו.‬
‫אני מתחיל להבין כיצד זה פגע בי,‬
‫כיצד זה משנה‬ ‫את האופן שבו אתה מסתכל על החיים.‬
‫אני מרגיש את הדחיפות‬ ‫ואת המשא של התקופה הזאת בהיסטוריה...‬
‫- ד"ר חוסה פרינס -‬
‫שהוא שהילדים שלנו נטבחים.‬
‫זאת הפעם הראשונה‬ ‫שגורם המוות המוביל בקרב ילדים‬
‫בארצות הברית של אמריקה הוא אלימות נשק.‬
‫ולמרות שאני אוהב את הארץ הזאת‬ ‫ומודה על כל מה שהיא נתנה לי ולמשפחתי,‬
‫זאת לא הארץ שאני רוצה להשאיר לילדיי.‬
‫היה מתבגר אחד שנורה,‬ ‫אבל לאחר שחזרתי הביתה מהעבודה אתמול בערב‬
‫התקשרו אליי כמעט מדי שעה.‬
‫אז אתה לא חייב ללכת לשם?‬ ‫-רק אם יקרה משהו ממש קשה.‬
‫ילדה שלי!‬
‫אני כל כך מאושרת לראות אותה.‬
‫אני מתגעגעת אלייך כל כך.‬
‫הנה הוא.‬
‫מה קורה, חבר שלי? מה שלומך?‬
‫איך אתה מרגיש?‬ ‫-בסדר.‬
‫יותר טוב?‬
‫אני לא יכול לזוז.‬ ‫-זה בסדר. זה עוד יגיע.‬
‫גם לי קשה לזוז.‬
‫אז מה דעתך? גרוד טובה?‬
‫קראנו לכליה בשם "גרוד".‬
‫זה שם מושלם.‬
‫ד"ר גרודסטין.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫בכל יום אני מתעורר‬
‫וכאשר אני מתכונן לעבודה, אני מקשיב לחדשות,‬
‫ושומע המון סיפורים‬ ‫מדכאים על פשע, על מלחמות...‬
‫אבל אז אני מגיע לעבודה‬ ‫ורואה את כל האנשים האלה,‬
‫שמוכנים לסכן את עצמם כדי לעזור לאחרים...‬
‫אל תדאגי. אנחנו נטפל בך.‬
‫וזה מחדש את האמון שלי באנושות.‬
‫את נראית גם מיובשת קצת.‬ ‫-כן.‬
‫תשמעי, אני לא יכולה להתאשפז כרגע, אז...‬
‫זאת לא סיבה לא לעשות זאת.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫כמעט סיימנו.‬
‫זאת מתנה של יום שישי, אתה יודע?‬
‫מרגרט מיד, האנתרופולוגית,‬
‫אמרה שהסימן הראשון‬ ‫לציוויליזציה היה רגל שבורה שהחלימה.‬
‫המשמעות הייתה שמישהו עשה למטופל קיבוע,‬
‫נשא אותו, האכיל אותו והגן עליו.‬
‫אתם יודעים, עזר לו להחלים.‬
‫בעולם תרבותי אנחנו מגינים‬ ‫על הפצועים שלנו ומטפלים בהם.‬
‫בשביל זה אנחנו כאן, כדי לטפל זה בזה.‬
‫יחידה 99,‬ ‫דיווח על ירי סמוך לווינגאר היל, ברוקלין.‬
‫שני נפגעים. אומר שנית, שני נפגעים.‬
‫אלוהים, שוב?‬
‫- לב, איבר אנושי שנתרם‬ ‫או רקמה להשתלה -‬
‫- צוותי סטאר -‬
‫- השתלת לב, זהירות, נא לא להיכנס -‬
‫- אנו רוצים להקדיש את הסדרה‬ ‫לכל המטופלים, למשפחותיהם -‬
‫- ולאלה שטיפלו בהם‬ ‫וחלקו איתנו בסיפוריהם האמיצים. -‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬