HITNE SLUŽBE NEW YORK
PROMJENE
Lisa, dr. Langer je.
Lisa, otvori oči.
Hej, Lisa.
Odvedimo je na snimanje.
Ne želim samo buljiti u nju. Dobro?
Idemo na snimanje.
Čim je dobila napadaj, to je bilo...
Smola.
To obilježi čitav zahvat.
Ako doživite grand mal napadaj, bit ćete u postiktalnom stanju.
Bit ćete letargični između 12 i 24 sata.
Ništa ne možete.
- Ovdje je bio tumor. - Da, točno.
Nema tragova moždanog udara. Nema ni tragova...
Dugačka operacija i zrak u glavi vjerojatan su uzrok.
Zbog zraka je dobila napadaj.
- To me uopće ne čudi. - Da, nimalo.
U redu. Vidjet ćemo kako će biti sutra.
- Lijepo je opet raditi s tobom. - Da.
Opet sam zamjenik.
Težak je to posao.
BOLNICA LENOX HILL
DJEČJA BOLNICA COHEN
Kad će Tyler biti gotov?
- Tko? - Tyler.
To još ne znamo.
Vidiš li kakve su joj stijenke?
Pogledaj stražnju stijenku.
Arterija je premala za ovo.
Pitanje je...
- Možeš li prepraviti iz ovog otvora? - Da, ili da spojim odavde?
Moram Tyleru napraviti četiri spoja.
Dvije arterije, venu i mokraćovod.
Bojim se da bi moglo doći do curenja.
Ako curi u nekoj od žila, to će dovesti do krvarenja.
Još jednu stezaljku.
Može doći do ugrušaka.
Moram sve dobro provjeriti
i operaciju savršeno izvesti
jer imamo tatu koji donira bubreg sinu tinejdžeru.
Nema mjesta pogreškama.
Morat ćemo ovo zakrpati i prišiti jer tu leži problem.
Arteriotomija ju je otvorila.
Da vidim drugu. Isperite.
Ne želim da se stvori ugrušak jer nema protoka krvi.
Bubreg ima dvije arterije, a arterija primatelja jako je mala,
pa se glavna arterija začepila.
Ključno je uočiti problem. Ako niste zadovoljni, morate ponoviti.
Ne možete otići i nadati se da će se sve riješiti samo od sebe.
Morate biti sigurni da će sve biti dobro
i da će dotok krvi u bubreg biti savršen.
Bok. Ja sam MacKenzie, medicinska sestra. Letjet ću s vama.
Gadan pad, ha?
Jednostavno sam pala.
Išla sam preko travnjaka i pala na kolni prilaz.
Razumijem. Možda ste se spotakli?
- Moguće je. - Dobro.
Osjećate li mučninu?
- Ne. - Dobro.
Ako se nešto promijeni, samo recite.
- Ovo je vaša bolja polovica? - Da, već 55 godina.
Bože, to je sjajno.
Jedan, dva, tri.
U redu, savršeno.
Samo ste pali i...
Niste se dočekali na ruke?
- Ne. - Nije. Vidim da nije.
Samo sam išla po poštu.
Kad sam došla do prilaza, pala sam.
- Ugodan let. Nadam se da se vidimo. - Da, nadam se.
Pedeset pet godina.
- Možeš li vjerovati? Nevjerojatno. - Znam. Preslatki su.
- O, Bože. Evo mi cilja. - Kažem ti.
Obećavam da ću se dobro brinuti za nju.
- Nazvat ću vas čim sletimo. - Hvala.
- Može. -Čuvajte se.
Ako osjetite mučninu ili vam zatreba nešto za bol, recite.
Dobro.
Tylere.
Tylere, čuješ li me? Otvori oči.
Čuješ li me? Duboko udahni.
Idemo k mami i tati. Zvuči dobro?
Čuješ li me? Otvori oči. Tako.
Vidiš kako je ta mokraća svjetlija?
To je dobro. Takva treba biti.
Lijepa, odstajala mokraća.
- Kao bordeaux? - S mnogo tanina.
Dobro. Idemo gore.
Vidimo se. Hvala.
Mama, možete doći ovamo.
- Sin vam se oporavlja. - Hvala.
Hej, kompa.
Bok, dušo.
Čuješ li me, dušo? Mama je ovdje.
- Bok. - Evo ga. Što ima, Tylere?
Pogledat ću rez.
Napravit ćemo tetovažu preko ožiljka. Što kažeš?
Guraj kao da pritišćeš gas.
Aha, još nemaš dozvolu.
Ovo im je najvažniji trenutak u životu.
Tyler će imati rođendane, nadam se da će se oženiti.
Imat će svoju obitelj i svi će ti trenuci
biti jednako važni kao dan kad je od oca dobio bubreg.
Sav je zamotan.
Hej, kompa, jesi li dao ime bubregu?
Smisli mu ime.
- Mislim da se slaže. - Da.
- Dobro. - Volim te, sine.
Kaže da i on voli tebe.
Vozilo 66, imamo osmogodišnjaka u Queensu.
Udario ga je auto ispred kuće.
Ozljeda glave, možda i vrata. Jako ga boli.
Stiže drugi pacijent. Bit će u susjednoj sobi. Ovamo.
Moje uho!
Najviše se bojim da ću ovdje zateći nekoga od svoje djece.
Znate da dolazi dijete iz kvarta u kojem se igraju vaša djeca
ili žive ondje.
Tijekom godina razvio sam tehnike za funkcioniranje u stresnim situacijama.
Želim se opustiti.
Opušten si, već ležiš.
Jesi li pospan?
Ne bih podnio da moje dijete treba pomoć, a nisu ga mogli spasiti.
Mama, idemo na CT u susjednu prostoriju.
Mama, ideš sa mnom?
- Ide i mama. - Mama će te slijediti.
Snimit će ti unutrašnjost glave.
Medicinski sam tehničar 19 godina. Zbog stvari koje svakodnevno viđam,
shvatio sam što je stvarno i što je važno.
Znam to.
Zato se ne pitam ima li smisla raditi ovo i trebam li nastaviti.
To nije u pitanju.
- Mama, ostani. - Ovdje sam, Christiane.
Jedan, dva, tri.
Slijećemo.
Stigli smo, gđo Margaret.
Samo da vas pripremim. Kad uđemo,
bit će mnogo ljudi koji će vas svašta ispitivati.
Ekipa s Hitne provjerit će u kakvom ste stanju i pomoći vam.
U redu, idemo na Hitnu.
Ovo je gđa Margaret. Ima 78 godina.
Pala je na betonskom kolnom prilazu.
Nije se mogla dočekati na ruke,
pa ovdje nema ozljeda, ali pala je na lice.
Ima septalni i subduralni hematom.
Nismo pronašli druge ozljede.
Nema lomova ni deformacija.
Gđo Margaret, idem nazvati vašeg muža.
- Javit ću mu da ste sigurno stigli. - Dobro, hvala.
Nema na čemu. Nadam se da će vam biti bolje.
Gospodin...
Da, sad ću nazvati g. Bernarda.
- Tko je g. Bernard? - Njezin muž.
Samo da mu javim da je sretno stigla.
Dobar dan, g. Bernard. Ovdje MacKenzie iz helikopterske hitne.
Samo sam vam htjela javiti da smo sretno stigli s vašom ženom.
Zbrinuli su je na Hitnoj
i liječnici su s njom.
Nema na čemu.
Baš ste dragi. Hvala.
U redu, doviđenja.
Mojoj su majci 2015. godine dijagnosticirali adenokarcinom pluća.
Simptomi su joj u početku bili vrlo benigni.
Nije bilo očito od čega boluje.
Napravili su CT i na Hitnoj joj dijagnosticirali rak četvrtog stupnja
što nije uobičajeno.
Obično nije tako očito.
Najgori dan u mom životu.
Bila mi je sve na svijetu.
Gledala sam kako njezina srodna duša pati s njom.
Bilo je to teško gledati, ali i prekrasno
zbog toga što su sve zajedno proživjeli i koliko su se voljeli.
- Uđite. - Bok.
Ja sam dr. Macri. Kako si?
Oprostite, tu sam s kćeri.
Naravno, ne morate se ispričavati.
Vi ste joj tata! Kako si završila ovdje? Što se dogodilo?
Onesvijestila sam se. To mi se prvi put dogodilo.
Mislim da je to od lijeka koje uzimam.
- Lorazepam. - Lorazepam.
- Lorazepam? - Da.
Dobro. Zašto ga uzimaš?
Zbog tjeskobe.
Loše spava i umorna je.
Jako je tjeskobna.
Dobro. Pregledat ću te. Želim ti poslušati srce.
Sad si mnogo opuštenija.
Isključila sam monitor da te ne živcira.
Dobro. Zvuči odlično.
U posljednje vrijeme viđam
mnogo slučajeva anksioznosti, depresije, panike.
Mislim da sve više ljudi pati od tih stanja.
Želiš li da pozovem psihijatra?
Želiš li s nekim razgovarati o ovomu?
Ili bi radije razgovarala u intimnijoj atmosferi?
Možda.
Da, sa psihijatrima je ponekad bolje tako.
U pandemiji se mnogo toga rješavalo telefonom,
ali uvijek je ljepše osobno razgovarati s nekim.
Kod ovakvih pacijenata,
želim im reći da postoji izlaz i da mogu razgovarati sa psihijatrom.
Ti su resursi ovdje dostupni svima.
Mislim da je pandemija uzela danak. Umorni smo.
U redu.
- Hvala. - Naravno.
U redu. Jadnica.
Klinci.
BOLNICA LENOX GREENWICH VILLAGE
DJEČJA BOLNICA COHEN
Test na COVID?
- Da. - Da.
Molim vas, ljudi. Nemam ga.
Baš je sladak.
Christiane, boli li te što?
Lice.
- Lice? - Lice i noga.
Malo ili jako?
Deset je najgora bol, jedan gotovo ništa.
Osam?
Ne izgledaš tako loše za osmicu. Mislim da si čvrst dečko.
Samo sam ti htio reći da te volim.
I ja tebe.
Ako mi se išta dogodi, znaj da te volim.
Volim te, mama.
- I ja tebe, maleni. - Jako te volim.
Malo ću te politi vodom. Imaš vlasi u rani i želim ih maknuti.
Samo je hladno, zar ne?
- To je samo voda? - Da, samo voda.
Ti si najhrabriji dječak kojeg smo danas vidjeli.
Gotovo. Nema ih više.
- Bolje ti je? - Da.
Dobro.
Znam da je rekao da ga jako boli, ali vidite ga i sami.
Mislite li da ga manje boli nego kad je došao?
- Mama. - Da?
Mama, ne plači jer ćeš me rasplakati.
- Ne plačem. - Ne plači, molim te.
Znam da plačeš, ali nema veze.
U redu je, mama. Bit će mi bolje.
- Volim te. - I ja tebe.
Uvijek mu govorim da ne smije ovo zapustiti.
Stvarno je talentiran,
i mnogo daje toj djeci i njihovim obiteljima.
To je nešto što jako volim kod njega.
Mojoj je djeci teško zbog razvoda.
Pandemija me odvojila od obitelji.
Razmišljao sam kako bih mogao više biti s njima
i uživati gledajući ih kako rastu.
U ovom poslu morate biti pedantni.
Ako ste pedantni, to će vam koristiti u svakom poslu.
Zato sam otvorio autoprijevozničku tvrtku.
Ona će našoj djeci osigurati budućnost.
Sve se svodi na kvalitetno provedeno vrijeme.
Treba stvoriti vrijeme za druženje s obitelji.
Ipak sam prije svega otac.
Bit će tužno jer se jako dugo bavim ovim.
-Što radiš večeras? - Domaću zadaću.
Zadaću?
Sad smo na psihologiji.
Moj je zadatak PTSP. Moram pokazati kako se liječenje PTSP-a promijenilo.
Jer prije su od PTSP-a patili većinom povratnici iz rata.
To se stanje čak nije ni zvalo PTSP, već „šok od granate”.
Došli bi kući, ali i dalje bi čuli pucnjeve i bombe.
PTSP se odnosio samo na vojnike, a sad kažu da se može odnositi i na djecu
i sve koji su doživjeli velik stres.
Pogotovo sad nakon pandemije i...
Da. Čitavo smo vrijeme radili
i neprirodno je vidjeti toliko smrti.
Svi ćemo imati PTSP.
Nitko to ne spominje,
ali kako svi ti pozivi utječu na naše mentalno zdravlje?
Nismo dobro, a moramo se praviti da jesmo.
Imala sam pacijenta u West Villageu koji je umro od predoziranja.
Drugi je preminuo od COVID-a, kao i njegova žena.
Našli smo ih zajedno.
Imala sam i pacijenta koji je ustrijeljen. Jako mlad. Preminuo je.
Znate, svaki dan gledam grozote.
Ali sad kad imam sinčića,
posao mi sada predstavlja nešto posve drukčije.
Zahvalna sam što idem kući svojoj obitelji
jer uvijek postoji šansa da nećete doći.
Prije sam razmišljala isključivo o svojoj karijeri.
Doista sam se poistovjećivala sa svojim poslom
i osjećala se kao da me posao određuje.
Sad više ne mislim tako.
Posao jest dio mene, ali ne definira me.
Imam mnogo različitih interesa.
- Hej, dušo. Kako je? - Upravo sam je nahranio.
Treba li joj prije spavanja isprati nos?
Htio sam da spava što duže, pa...
Samo sam htjela nazvati, provjeriti i reći da te volim.
- I ja tebe. - U redu. Bok.
Mrzim što je bolesna.
Iskreno, muka mi je.
Ali tako gradi vlastiti imunitet i...
Znam da je dobro, ali...
Grozno je što ne mogu biti s njom,
Uvijek želim biti bolja supruga i majka.
Pokušavam stvoriti više vremena čak i kad ga nema.
To je za mene posvećenost.
Zaista sam zahvalna što imam zdravo tijelo i zdrav um.
Moj muž i kći umnogome su odgovorni za to.
Divim se tomu kako se osjećam zbog nje
jer me to povezuje s mamom.
Moja je mama sada prisutnija nego što je ikad bila.
Kvragu.
Zdravo, ljubavi!
Daj pusu tati.
Gdje je Mauricio? Evo ga!
Užasno sam neispavana.
Nakon drugog djeteta sustiže me umor.
Sad sam u četrdesetima.
Više od 10 godina radim noću.
Zdravlje mi trpi, a i fizički sam premorena.
Ne znam koliko ću još izdržati.
- Dobro jutro. Stacy? - Dobro jutro. To sam ja.
- Bok. - Bok.
A vi ste?
- Zaire, moj brat. - Bok.
Vaš je trijažni obrazac kratak.
- Piše da postite za ramazan. - Da.
Još postite ili...
- Još osam dana. - Osam dana.
- Ali tko broji? - Moj Bože.
A glava...
U zatiljku i očima osjećala sam pritisak.
Gledala sam se u zrcalo i govorila si: „Dobro si, opusti se.”
Srce mi je lupalo sve brže.
Pa smo pozvali hitnu jer sam bila sve slabija.
Provjerit ćemo srce, elektrolite i magnezij.
Da vidimo je li nešto od toga mogući uzrok simptoma.
- Pušite? - Ne.
Ne pijete?
- Ne. - Dobro.
Liječena sam ovisnica, ako to pomaže.
Dobro. Ako smijem pitati, o čemu ste bili ovisni?
Crack.
Dobro. Koliko ste godina čisti?
-Četiri mjeseca. Recidiv. -Četiri mjeseca! Odlično.
Mislim da je to fenomenalno! Zato što sam završila s tim.
To je sjajno.
Rasplakat ćeš me. Obriši suzu i dolazi druga.
Provjerit ćemo srce i srčane enzime.
Želimo provjeriti da posrijedi nije nešto drugo.
Ako će svi nalazi biti u granicama normale,
mislim da se uz mnogo tekućine možete oporavljati kod kuće.
- Dobro. - U redu, vratit ću se.
- Dobro. - Dobro.
Nikad ne bih pomislila da je bivša ovisnica.
Tako je draga.
Ljudi me stalno iznenađuju.
Nisam pretjerano zabrinuta.
Uvijek pokušavam biti optimistična i pozitivna kad dođem na posao.
No u posljednje vrijeme nije uvijek tako. Premoreni smo.
Svi smo naporno radili i mnogo se žrtvovali.
Ne želimo se dovesti u stanje u kojem nećemo moći dati svoj maksimum.
Bio je to test naše otpornosti.
O čemu se radi?
Ovo je Joshua, 17 godina. Ima nekoliko rana od metka...
- Izvući će se. - On je borac.
Jest.
Josh je otpušten iz bolnice.
S obitelji odlazi iz grada.
Stalo mi je do sve te djece i kad odu iz bolnice.
No teško ih je pratiti.
Zajedno proživite teške trenutke koji im mogu promijeniti život,
a onda se pitate što im se dogodilo.
Kad doživite traumatično iskustvo,
način na koji vaš mozak filtrira informacije
drastično se promijeni. Osjećao sam se drukčije.
Duboko udahnite.
Nisam tjeskoban.
Našao sam filozofiju koja mi je objasnila
zašto sam ovdje.
Moram biti dobra osoba.
Moram biti ljubazan i skroman.
Ponekad se malo borim s time.
Riješeno. Sad je dobro. Hvala, ljudi.
Iskreno, dobro je ako kao vođa pokažete ranjivost.
Mislim da je moguće da pati od dugotrajnog COVID-a,
a ovo su sve posljedice toga.
Još uvijek slabo izlazim.
Godinu i pol nisam izašla na večeru.
U redu, odmah se vraćam.
- Bok, Stacy. - Bok.
Nalazi su dobri.
Magnezij je normalan, kao i srčani enzimi.
Ako možete, trebali biste dovršiti ovu infuziju.
- Pomoći će vam ako i danas postite. - Da.
Ako vam je bolje, možete ići.
Jest, ali želim infuziju jer mislim da...
Naravno. Trebali biste dovršiti tu litru.
Tako ćemo učiniti. Ja uskoro odlazim.
- Kako se usuđujete? - Znam.
Za deset minuta idem spavati. Ne odmah.
Zašto biste, ne daj Bože, išli spavati?
Samo da se vratim večeras.
Ne znam kako uspijevate. Bog vas blagoslovio. Cijenim liječnike.
Razmišljam o sestrama i liječnicima i svemu onomu što se događa.
Vidim da to radite iz srca. To nije samo posao.
Kad netko pomaže onima koji pate, to mi mnogo znači.
Hvala. Lijep završetak večeri. Drago mi je što sam vas upoznala.
- Također. Odmorite se. - I vi.
Hoću.
Kad se bavite ovakvim poslom,
cijenite život i sve što imate. Barem je kod mene tako.
Zahvalna sam na onomu što imam i što vidim ove ljude kad dođem ovamo.
No sad je još izraženije.
- Upravo su mi javili. - Probudila se.
- Bila je slijepa. - Znam.
- Danas je trebala na rehabilitaciju. - Sjajno.
- Koliko vidite? - Dva.
- Prije nije vidjela prste. - Gledaj.
Ne.
Ovo je nešto žuto.
- Vidi boje. - Da.
- O, Bože. - Pazi ovo, vidi tvoje rukavice.
- Da. Sad vidim. - I zasukala je rukav.
- Mogu je primiti. - Odlično.
Bože, primila ju je.
Imate sat na desnom zapešću.
Rekao sam ti da će joj se vratiti.
Vratiti? Vidi bolje nego prije.
Ludilo.
- Ovdje je? - Hej.
- Bok. -Čuo sam dobre vijesti.
- O, Bože. - Je li istina?
- Kako ste? - Je li zbilja istina?
Vidim...
- Danas ste u plavom. - Da.
Prvi put mi vidite i lice?
Imate naočale.
- Imam. - O, Bože.
- Ovo nije... Vidim vam i usne. - Da.
- Koliko prstiju? - Dva.
Koliko prstiju?
- Jedan. - Dosta dobro.
Recite kad se upali svjetlo.
Da.
- Vratit će se i desno oko. - Da, sigurno.
Sjajna je vijest da ovako rano već vidite boje
i imate dobar fokus u lijevom oku. Desno oko doći će s vremenom.
Tumor je pritiskao živac u desnom oku mnogo više nego u lijevom.
Poboljšat će se, ali potrajat će.
-Živci zarastaju oko milimetra na dan. - Dobro.
A to je mnogo dana.
- Dobro je obavio posao. - Dobar je. I dobar kirurg.
Vaši se vidni živci ponovno bude.
Još nisu baš kako treba, ali brzo će se oporaviti.
Bio sam razočaran kad ste se probudili.
Znam da treba pričekati, ali svi smo nestrpljivi.
John je govorio da budem strpljiv i da će biti bolje.
Imao je pravo.
Mislim da nikad nećete imati savršen vid, ali vratit će se dovoljno da...
Bit će dovoljno da vidim vaše zgodno lice.
Dobro je. Savršeno me vidi.
- Da. - Vjerojatno bolje i od moje žene.
Recite joj da mnogo propušta. Nije ni svjesna što ima.
Čovječe, odlični ste.
Već sam gubila nadu i mislila da ću trajno oslijepiti.
Ali jučer... Moramo uvijek biti optimistični
i vjerovati u ljude kad ne možemo vjerovati u sebe.
Bog vas je blagoslovio da spašavate živote.
Svaki dan sjetite se da ste dali svoj doprinos društvu.
Trudimo se.
Da.
Ne možemo se prestati nadati. Svijet je još dobar.
Idete tri tjedna na rehabilitaciju, pa se vidimo kad se vratite.
Sjajno se oporavljate. Presretni smo.
Volim vas.
I mi vas. Samo tako nastavite.
Vidim vas.
I ja vas. Hvala na lijepim riječima.
Puno vam hvala.
Nikad nisam čuo nešto ljepše od pacijenta.
Nevjerojatna je.
Oružje dolazi u našu zajednicu i uzima nam mlade.
Kažem vam da ne želim pokopati još jedno dijete.
Odsutnost nade u brojnim zajednicama
često dovodi do pojave nasilja.
Moramo riješiti problem s oružjem,
ali i problem nedostatka nade.
Che i ja doista smo se potrudili
kako bismo spriječili oružano nasilje.
Stekao sam iskustva kojima se kao student i kirurg nisam ni nadao.
Doista je izazovno.
Bio sam u Bijeloj kući i u Kongresu.
Lobiramo za zakone koji će ograničiti uporabu oružja.
- Sutra idemo na ručak? - Da.
Da barem nisam gledala kako mi sin umire pred očima.
- Bojim se da bi se to moglo ponoviti. - Da.
Imam troje djece. Dvoje su tinejdžeri i bojim se svaki put...
Bojim se da bi se to moglo ponoviti.
Dat ću vam broj da se povežemo po ovom pitanju.
Imam osjećaj da imam neku moć. To mi daje nadu.
Ne želimo samo biti kirurzi koji će vaditi metke
i ljude vraćati na ulicu.
Pokušavamo shvatiti i otkriti kako da nešto promijenimo.
Neke sam od ovih žrtava poznavao.
Budući da sam dječji kirurg,
to znači da je poginulo dijete.
To nam svima nanosi bol.
Počinjem cijeniti bol koju mi je nanijelo
i kako mijenja vaš pogled na život.
Osjećam teret da nešto odmah moramo poduzeti
jer nam djeca stradavaju.
Ovo je prvi put da je najveći uzrok smrtnosti djece u SAD-u
oružano nasilje.
Jako volim ovu zemlju
i zahvalan sam na svemu što je pružila meni i mojoj obitelji.
Ne želim je takvu ostaviti djeci.
Jučer sam imao ustrijeljenog tinejdžera. Kad sam došao kući,
zvali su me skoro svaki sat.
- Ne moraš ići? - Samo ako se jako pogorša.
Moja curica!
Tako sam sretna što je vidim.
Jako te volim.
Evo ga.
Što ima? Kako si?
- Kako se osjećaš? - Dobro.
Bolje?
- Ne mogu se pomaknuti. - Nema veze. Doći ću k tebi.
I meni se teško micati.
Misliš da je Grod dobar?
Bubreg smo nazvali Grod.
Savršeno ime.
Dr. Grodstein.
Volim te.
I ja tebe.
Svako jutro slušam vijesti dok se spremam za posao.
Čujem sve te depresivne priče o zločinima i ratu.
No onda dođem na posao i vidim sve te ljude
koji sebe dovode u opasnost kako bi pomogli drugima.
Bez brige, pomoći ćemo vam.
To mi vraća vjeru u ljude.
- Izgledaš kao da si malo dehidrirala. - Da.
Sad ionako ne mogu ostati, pa...
- To nije razlog da to ne učinimo. - Znam.
Jedan, dva, tri.
Još malo.
Dar za kraj tjedna.
Zar ne?
Antropologinja Margaret Mead kaže
da je prvi znak civilizacije slomljena noga koja je zacijelila.
To znači da je pacijenta netko imobilizirao,
nosio ga, hranio, štitio
i pomogao mu da se oporavi.
U civiliziranom svijetu štitimo bolesne i brinemo se za njih.
Zato smo ovdje. Da čuvamo jedni druge.
Vozilo 99, pucnjava u Vinegar Hillu u Brooklynu.
Dvoje ozlijeđenih.
Bože, opet?
SRCE - DONIRANI ORGAN ILI TKIVO ZA PRESAĐIVANJE
PRESAĐIVANJE SRCA OPREZ - NE ULAZI
HTJELI BISMO POSVETITI OVU SERIJU SVIM PACIJENTIMA, NJIHOVIM OBITELJIMA,
I ZDRAVSTVENIM RADNICIMA KOJI SU S NAMA PODIJELILI SVOJE HRABRE PRIČE.
Prijevod titlova: Elvis Šimunic