STORE AVGJØRELSER
Lisa, det er dr. Langer.
Lisa, åpne øynene.
Hei, Lisa.
Skal vi ta henne med til skanning?
Jeg vil ikke stirre slik på henne. Ok?
Vi skanner henne.
Straks hun fikk anfall, var det...
Bare uflaks.
Det farger hele undersøkelsen.
Får man grand mal-anfall, blir man postiktal,
altså sløv, i 12 til 24 timer.
Man er elendig.
- Her var svulsten. - Ja, nettopp.
Ingen tegn på slag. Det er ikke noe tegn på...
Den lange operasjonen...
VISEFORMANN OG STYREFORMAN, NEVROKIRURGI
...og luft i hodet er årsaken.
Hun har luft, hun får et anfall.
- Ingen overraskelse. Intet sjokk. - Intet sjokk.
La oss se hvordan det ser ut i morgen.
- Godt å være tilbake med deg. - Tilbake til visestyreleder.
En tøff bransje.
LENOX HILL SYKEHUS
COHEN BARNESYKEHUS
Hvor mye lenger for Tyler?
- Etter hva? - For Tyler.
Det gjenstår å se.
Ser du hvor sammenklemt det er?
Se på den bakre veggen.
Denne arterien er for liten.
Så spørsmålet er...
- Kan du gjøre det igjen fra den åpningen? - Ja, eller lappe dette?
Jeg må lage fire forbindelser til Tyler.
To arterier, en vene og en urinleder.
Jeg frykter lekkasjer.
Hvis den er i en blodåre, vil det føre til blødning.
En klemme til?
Man kan få blodpropp.
Jeg må sikre at eksponeringen er perfekt
og at operasjonen blir teknisk perfekt.
For det er en far som donerer til tenåringen sin.
Det er ingen rom for feil.
Vi må lappe den og sy den på.
Det er nok problemet. Arteriotomien åpnet seg.
En til. Utskylling.
Ingen koagulering i fremre arterie nå, for det er ingen blodstrøm.
Nyren hadde to arterier, Et veldig lite naturlig kar,
så det levret seg i hovedarterien.
Man må følge med på problemet, og hvis man ikke er helt trygg,
gjør man det om, for man kan ikke forlate rommet
og håpe at ting ordner seg.
Man må være sikker på at ting ordner seg.
TRANSPLANTASJONSKIRURG
At blodstrømmen til nyrene blir bra.
Hei. MacKenzie her. Sykepleieren som flyr med deg.
Litt av et fall?
Jeg bare falt.
Jeg gikk over plenen og falt ned oppkjørselen.
Du snublet kanskje?
- Kanskje. - Ok.
Føler du deg kvalm?
- Nei. - Ok.
Hvis det endrer seg, bare si ifra.
- Din bedre halvdel? - Ja. I 55 år har han vært det.
Du store! Fantastisk.
Én, to, tre.
Perfekt.
Så du bare falt.
Klarte du å ta deg for?
- Nei. - Jeg ser det.
Jeg skulle bare hente posten.
Da jeg kom til oppkjørselen, falt jeg.
- God tur. Jeg håper vi ses. - Ja, jeg håper det.
Femtifem år.
- Tenk det. Utrolig? - Ja. De er så søte.
- Herregud, de er forbilder. - Helt klart.
Jeg skal passe på henne. Jeg lover.
Jeg ringer deg når vi har landet.
Tusen takk.
- Klart det. - Vær forsiktig.
Hvis du blir kvalm eller trenger smertestillende, si fra.
Tyler?
Hører du meg greit, Tyler? Tyler, åpne øynene.
Kan du høre meg? Pust dypt inn.
Vi skal møte mamma og pappa. Høres det bra ut?
Hører du meg nå? Åpne øynene. Sånn ja.
Ser du hvordan urinen er lysere?
Fint. Bra greier.
Som modnet, fin urin.
- Bordeaux? - Mye tanniner i den.
Ok. Opp.
Vi snakkes! Takk.
Mamma, du kan komme hit.
- Sønnen din kommer seg. - Takk.
Hei, kompis.
Hei, kjære.
Hører du meg, vennen? Mamma er her.
Hei.
Der er han. Hva skjer, Tyler?
Jeg skal se på operasjonssåret.
Jøss.
Du får en fin tatovering der.
Trykk på gasspedalen. Gass.
Du har ikke førerkort.
Deres største øyeblikk.
Tyler får bursdager, forhåpentligvis gifter han seg.
Tyler får sin egen familie. Alle de øyeblikkene
vil være like store som da Tyler fikk en nyre fra faren.
Pakket inn.
Har du gitt nyren navn?
Gi den et navn.
- Jeg tror det var "ok". - Ok.
- Elsker deg, sønn.
Han elsker deg også.
Medic 66 til åtte år gammel gutt i Queens.
Påkjørt av en SUV foran sitt hjem.
Hodeskade og mulig nakkeskade. Pasienten har store smerter.
Det kommer inn et nytt traume. Ved siden av. Kommer hit.
Øret mitt!
Min største frykt er å se et av mine barn på operasjonsbordet.
Man tilkalles til et område der barna dine har vært
eller der de bor.
Med årene har jeg utviklet en mekanisme for å fungere i stressende situasjoner.
Jeg vil slappe av.
Du er avslappet. Du ligger nede.
Er du trøtt?
Ingenting er verre enn at mitt barn ikke kan få hjelpen som trengs.
Mamma, vi tar en CT ved siden av.
Mamma, blir du med?
Mamma blir med.
VI tar bilde av innsiden av hodet.
Jeg har vært sykepleier i 19 år. Det jeg har sett daglig
gjør det tydelig hva som er ekte og viktig.
Det vet jeg.
Jeg tviler ikke på det jeg gjør...
TRAUMETRANSPORT
...med tanke på om det er verdt det eller om jeg skal fortsette.
- Mamma, du blir her. - Jeg er her, Christian.
Én, to, tre.
Vi er nede. South Side.
Ok, vi er her, Ms. Margaret.
Når vi kommer inn i dette rommet,
vil mange stille flere spørsmål.
Et traumeteam vil vurdere deg
for å sørge for at du har alt du trenger.
Vi får deg inn i traumemottaket.
Dette er Ms. Margaret. Kvinne på 78 år.
Hun falt i oppkjørselen av betong.
Hun klarte ikke å ta seg imot med hendene,
så ingen skader her, men hun landet med ansiktet i oppkjørselen.
Et septalt hematom i nesen og et subduralt hematom.
Ingenting på sekundær vurdering.
Ingenting ute av ledd eller noe sånt.
Ms. Margaret, jeg skal snakke med mannen din.
- Jeg sier at du er trygt fremme. - Ok, takk.
Bare hyggelig. Jeg håper du blir bedre.
Mr...
Jeg skal ringe Mr. Bernard nå.
- Hvem er det? - Mannen.
For å fortelle ham at hun landet trygt.
Hei, Mr. Bernard, det er MacKenzie i SkyHealth.
Jeg ville bare si at vi kom trygt frem med kona di.
De tar seg av henne på intensiven.
Traumeteamet er hos henne nå.
Bare hyggelig.
Du er så søt. Takk.
Ha det.
I 2015 fikk min mor diagnosen adenokarsinom i lungen.
Symptomene var først veldig milde.
Det var ikke åpenbart hva hun led av.
De skannet henne og fant kreft i stadium IV på intensiven.
Noe som ikke er vanlig.
Det er vanligvis ikke så åpenbart.
Mitt livs verste dag.
Hun betydde alt for meg.
Jeg så hennes sjelevenn lide mens hun led.
Det var vanskelig å se, men også vakkert
på grunn av det deg gikk gjennom og hvor høyt de elsket hverandre.
- Kom inn. - Hei.
Dr. Macri her. Hvordan går det?
Beklager. Jeg er hos datteren min.
Ikke vær lei for det.
Du er faren hennes. Hvordan kom du hit? Hva skjedde?
Jeg besvimte. Det er første gang det har skjedd meg.
Jeg tror det er på grunn av medisiner jeg tok.
- Lorazepam - Ok. Hvorfor tar du det?
AKUTTMEDISIN
Mot angst.
Hun har ikke sovet godt og er sliten.
Hun har vært engstelig.
Jeg skal undersøke deg. Jeg vil lytte til hjertet.
Du er mye mer avslappet.
Jeg skrudde av skjermen så du ikke blir mer engstelig.
Ok. Det høres veldig bra ut.
Jeg har jobbet så mange skift nylig der jeg ser
en trend med angst, depresjon og panikk.
Jeg tror det bygger seg opp hos mange.
Skal jeg kontakte en psykiater?
Vil du snakke med noen om det?
Ville du heler møte noen?
Kanskje det.
Med psykiatri kan det være bedre å møte noen.
Med pandemien har mange gått over til telemedisin,
men det er alltid bedre å sette seg ned og snakke.
Med slike pasienter
vil jeg unngå tanker om håpløshet. De må få snakke med psykiater.
Det er tilgjengelig for alle her.
Pandemien har krevd sitt av oss. Vi er slitne.
- Takk, doktor. - Ingen årsak.
Greit. Stakkar.
Disse barna.
COHEN BARNESYKEHUS
En koronatest?
- Ja. - Ja.
Vær så snill, jeg har ikke det.
Han er så søt.
Christian, har du vondt noe sted?
I ansiktet.
- Ansiktet? - Ansiktet og beinet.
Ok, mye eller litt?
Om ti er verst, én nesten ingenting.
Åtte?
Du slapper godt av for en åtter. Jeg tror du er en tøffing.
- Jeg ville si at jeg elsker deg. - Elsker deg også, lille mann.
Hvis noe skjer med meg, vet at jeg elsker deg.
- Jeg elsker deg, mamma. - Jeg elsker deg også, lille mann.
Bare litt vann i ansiktet. Det er litt hår jeg vil fjerne.
Det er bare kaldt, ikke sant?
- Det er bare vann? - Bare vann.
Du er den modigste gutten vi har hatt her i dag.
Ferdig. Borte.
- Er det bedre? - Ja.
Bra.
Han sa at han hadde sterke smerter, men vi ser samme barn.
Tror du ikke smertene er bedre enn da ham kom?
- Mamma? - Ja.
Mamma, ikke gråt, for da gråter jeg.
- Jeg gråter ikke. - Ikke gråt.
Du gråter, men det går bra.
Det går bra, mamma. Jeg blir bedre.
- Jeg elsker deg. - Elsker deg også.
Jeg presser ham og sier at han må fortsette.
Han er veldig begavet.
ASSISTERENDE LEDER
Han gir mye til barna og familiene.
Det er noe jeg virkelig setter pris på ved ham.
For barna er skilsmissen vanskelig.
Distraksjonen ved pandemien trakk meg vekk fra familien.
Jeg lurte på hvordan jeg kan tilbringe tid med dem
og få se dem vokse opp.
Sykepleie handler om å være nøye.
Hvis du er nøye, kan du overføre det til alle bransjer.
Så jeg har startet en bedrift, et lastebilfirma.
Det kan sikre fremtiden til barna våre.
Alt handler om kvalitetstid.
Det handler om å få tid med familien.
Først og fremst er jeg far.
Det blir trist, for dette har vært meg så lenge.
- Hva skal du i dag? I kveld? - Lekser.
Lekser?
Akkurat nå er det psykologi.
Jeg skal se på PTSD.
AMBULANSETEKNIKER
Hvordan behandlingen av PTSD er endret.
Før var det jo mest militære som kom fra krig som fikk PTSD.
De kalte det ikke PTSD, men granatsjokk-syndrom eller noe.
De kom hjem og hørte fortsatt våpen og bomber.
Da var det bare menn i krig. Nå kan det være barn
og andre etter en stressende hendelse.
Særlig nå, etter alt med viruset.
Det er sant. Vi jobbet jo hele tiden.
Det er unaturlig for folk å se så mye død.
Vi får PTSD alle sammen.
Noe ingen snakker om
er hvordan uttrykningene påvirker vår mentale helse.
Vi må normalisere det å ikke ha det bra.
Jeg hadde en pasient i West Village som døde av overdose.
En annen fyr som hadde korona, og han og kona døde.
Vi fant dem sammen.
Så var det en med skuddskader. Veldig ung. Og han døde.
Jeg ser grusomme ting hver dag.
Men nå som jeg har et lite menneske i familien,
har arbeidet fått en helt annen betydning for meg.
Jeg er takknemlig for å kunne dra hjem til familien.
Det er alltid en sjanse for at man ikke kommer hjem.
Karrieren min pleide å være alt jeg tenkte på.
Jeg identifisere meg med jobben min.
Jeg følte at det var den jeg var.
Nå føler jeg ikke det like sterkt.
Dette er en del av meg, men det definerer meg ikke.
Det er så mange sider og aspekter ved meg.
- Hei, kjære. Hvordan går det med henne? - Jeg matet henne.
Må hun ha sug igjen? Før hun legger seg?
Hun skulle sove så lenge hun kunne.
Jeg ville bare ringe og høre. Og si at jeg elsker deg.
- Elsker deg også. - Ha det.
Grusomt at hun er syk.
Jeg blir dårlig av det, for å være ærlig.
Men hun bygger jo opp immunitet.
Det går bra, men...
Kjipt ikke å kunne være der.
Jeg ønsker alltid å bli en bedre ektefelle eller mor.
Jeg prøver å skape mer tid når den ikke er der.
Det er det engasjement betyr.
Jeg er takknemlig for at jeg har en sunn kropp et sunt sinn.
Mannen og datteren min er viktige for det.
Jeg er overveldet over hva hun får meg til å føle
med tanke på å være knyttet til min mor.
Moren min er mer til stede nå enn hun kunne vært.
Fy fader.
Hallo, min elskling.
Et kyss til pappa.
Hvor er Mauricio?
Der er han!
Jeg er søvndeprivert.
Det gjør sitt etter mitt andre barn.
Og jeg er i 40-årene nå.
Jeg har jobbet netter i over ti år.
Det krever sitt helsemessig. I det store og hele fysisk.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg fortsetter.
- God morgen. Stacy? - God morgen. Det er meg.
- Hei. - Hei.
Og du er?
- Det er Zaire, broren min. - Hei.
Så journalen var kort.
- Det sto at du fastet for ramadan. - Ja.
- Faster du fortsatt? - I åtte dager til.
- Men hvem teller? - Du store.
Og hodet...
Jeg følte et press i baksiden av hodet og mot øynene.
Jeg så meg i speilet og sa: "Dette går bra. Slapp av."
Men hjerterytmen økte.
Da ringte vi ambulanse., For jeg blir svakere.
Vi gjør hjerteundersøkelser, sjekker elektrolytter og magnesium.
Så vi vet at ikke noe er i ubalanse som forårsaker dette.
- Røyker du? - Nei.
Og ingen alkohol?
- Nei. - Ok.
Jeg er tidligere rusavhengig.
Greit. Hvis jeg får spørre, hva var du avhengig av?
Crack-kokain.
Ok. Hvor mange år siden?
- Fire måneder. Tidligere tilbakefall. - Utmerket.
Jeg synes det er fenomenalt! Fordi jeg er ferdig med det.
Veldig bra.
Du får meg bare til å gråte mer.
Vi sjekker hjerteenzymer og hjertet.
Vi vil forsikre at det ikke er noe annet som avdekkes.
Hvis det ser moderat ut og resultatene er greie,
er det greit å dra hjem. Du kan få med litt is og bli bedre der.
- Ok. - Jeg kommer tilbake.
Jeg ville aldri trodd at hun var tidligere rusavhengig.
En så nydelig sjel.
Folk overrasker meg hele tiden.
Jeg er ikke overdrevent skeptisk.
Jeg prøver alltid å være optimistisk
og ha en positiv innstilling på jobb.
I det siste er det ikke alltid sånn. Vi merker alle utmattelse.
Vi har jobbet så hardt og ofret så mye.
Vi vil ikke bli utbrent og ikke kunne legge hjerte og sjel i det.
Utholdenheten settes på prøve.
Hva er saken?
Dette er Joshua, 17 år gammel mann. Han har flere skuddskader...
- Han klarer seg. - Han er en kriger.
Ja.
Josh gikk ut av sykehuset.
Nå skal familien forlate byen.
Hjertet mitt føler med alle barna når de drar ut i verden.
Det er vanskelig å holde styr på folk.
Man lever gjennom et mektig, livsendrende øyeblikk med dem,
og så lurer man på hvordan det gikk.
Når noe traumatisk skjer,
endres måten hjernen filtrerer informasjon på.
Den endres voldsomt, for jeg følte meg annerledes.
Pust dypt.
Jeg har ingen angst.
Jeg fant en filosofi som forklarte
grunnene til hvorfor jeg var på jorden. Nemlig for å være et godt menneske.
Å være snill og ydmyk.
Noen ganger sliter jeg litt med det.
Kurert. Det går bra. Takk, folkens.
For når man som leder viser sårbarhet, blir man bedre.
Det er godt mulig at hun har ettervirkninger av korona.
Hun har sekvele etter korona.
Jeg er ganske konservativ med det å gå ut.
Jeg har ikke vært ute og spist på halvannet år.
Straks tilbake.
- Stacy. Hei. - Hei.
Resultatene ser bra ut.
Magnesium er normalt. Hjertet er normalt.
Jeg ville fullført denne literen med væske.
Den hjelper om du fortsetter å faste.
Du kan dra om du føler deg bedre.
Jeg er bedre, men jeg vil ha væske.
Absolutt. Du burde fullføre den literen.
Vi kan gjøre det. Jeg gjør meg klar til å dra.
- Hvordan våger du? - Jeg vet det.
For å sove litt. Ikke nå.
Hvorfor skulle du, Gud forby, gjøre noe sånt?
Jeg skal tilbake i kveld.
Jeg vet ikke hvordan du klarer.
Jeg setter så stor pris på leger.
Jeg tenker på sykepleiere og leger under alt som foregår.
Det er i hjertet, ikke bare fordi det er jobben.
Jeg tror folk glemmer hvor mye de bryr seg om
de som lider. Og det betyr mye.
Takk. En fin avslutning på kvelden. Hyggelig å møte dere begge.
- Sørg for å få deg litt hvile. - Du også.
Det skal jeg.
Når vi gjør slikt arbeid,
setter vi pris på livet og det vi har. Det gjør i hvert fall jeg.
Jeg er takknemlig for det jeg har og å komme hit og møte folk.
Men nå er det enda mer tydelig.
Jeg hørte det nå.
Hun våknet.
- Hun var blind. - Jeg vet det.
- Til rehabilitering i dag. - Fantastisk.
- Og nå? - To.
- Jøss. Hun så ikke fingre før. - Se her.
Nei. Dette er noe i gult.
- Jøss. Hun ser farger. - Hun har fargesyn.
- Herregud. - Se nå, hun kan se hanskene.
- Ja. - Og hun brettet opp ermet.
- Jeg kan holde. - Flott.
Hun strakk seg etter den.
En klokke på høyre håndledd.
Jeg sa at det ville komme tilbake.
Det er jo bedre enn før.
Det er galskap.
- Er han her? - Hei.
- Jeg fikk gode nyheter.
- Herregud. - Er det sant?
- Hvordan går det? - Er det sant?
- Jeg ser at du har blått på deg. - Det har jeg.
- Ser du ansiktet mitt for første gang? - Du har på briller.
- Ja visst. - Herregud.
Dette er ikke din... Jeg ser leppene dine.
Ja.
- Hvor mange fingre? - To.
Hvor mange nå?
-Én. - Bra.
Si når lyset kommer.
- Ja. - Syn på høyre øye kommer.
Ja, det gjør det.
Strålende nyheter at du ser farger så tidlig.
Og fint og fokusert syn på venstre øye.
Høyre kommer med tiden.
Høyre øye var mye mer komprimert av svulsten enn nerven til venstre.
Det kommer, men det vil ta en stund.
- Nervene leges med en millimeter om dagen. - Ok.
Det blir mange dager.
- Ok. Han gjorde en god jobb. - En bra fyr. Og dyktig kirurg.
Øynene og nervene begynner å fungere igjen.
De er ikke helt der, men det blir fort bedre, tror jeg.
Jeg var skuffet da vi så deg våkne.
Man må vente, men vi er utålmodige.
John ba meg være tålmodig, for det blir bedre.
Han hadde rett.
Jeg tror ikke synet blir perfekt.
Men du kan få nok syn...
Så lenge jeg ser ditt søte ansikt.
Strålende. Hun ser meg perfekt.
- Ja. - Du ser meg bedre enn kona mi.
Si at hun går glipp av noe.
Hun vet ikke hva hun har.
Fy søren. Du er herlig.
Jeg hadde nesten gitt opp. Jeg trodde jeg ville bli permanent blind.
Men i går... Vi må alltid være optimistiske
og tro på folk når man ikke kan tro på seg selv.
Gud har velsignet deg for å redde folks liv.
Hver dag du våkner, skal du vite at du har gjort ditt for samfunnet.
- Vi prøver hardt her. - Ja, det gjør dere.
Vi kan ikke gi opp håpet. Verden er fortsatt god.
Rehabilitering i tre uker.
Så møter du oss på kontoret. Da ser du enda mer.
Du klarer deg fantastisk. Vi er så glade.
Glad i dere.
- I like måte. - Fortsett sånn.
Jeg ser deg.
Jeg ser deg også. Takk for vakre ord.
Tusen takk.
Det var noe av det fineste jeg har hørt fra en pasient.
Hun er utrolig.
Våpen kommer inn i lokalsamfunnet og tar våre ungdommer.
Jeg sier til dere...
MOT TIL Å HANDLE
...at jeg ikke vil begrave et barn til.
Fravær av håp i stadig flere lokalsamfunn
fører ofte til voldens tilstedeværelse.
Vi må ta opp våpenproblemet...
KONGRESSMEDLEM
...men også ta opp fraværet av håp.
Jobben Che og jeg har lagt ned for å ta tak i våpenvold,
har ført meg steder jeg aldri forestilte meg som medisinstudent.
Det er en utfordrende samtale.
Jeg kan være i Det hvite hus eller Kongressen...
VÅPENKONTROLLAKTIVITST
...og kjempe for ny lovgivning.
- Vi skal spise lunsj i morgen. - Ja.
Jeg skulle ønske jeg ikke måtte se min sønn dø foran meg.
- Jeg frykter at det kan skje igjen. - Ja.
Jeg har tre barn, to er tenåringer. Jeg frykter det.
Jeg frykter det kan skje igjen.
Du får detaljene mine. Vi kan snakke om arbeidet vårt.
Det gir en følelse av handlekraft, makt og håp.
Vi prøver ikke bare å være kirurger
som drar kuler ut av folk og sender dem ut igjen.
Jeg vil finne ut hvordan vi kan skape en bevegelse for endring.
Det er et ansikt jeg kan feste til noen av blomstene.
Fordi jeg er barnekirurg, betyr det at et barn ikke klarte seg.
Det rammer oss alle.
Jeg begynner å se at det har skadet meg.
Det endrer måten man ser på livet på.
Det haster.
LEDER, PEDIATRISK KIRURGI
Det er en byrde at våre barn blir slaktet.
For første gang er fremste dødsårsak for barn
i USA våpenvold.
Jeg elsker landet og er takknemlig for alt det har gitt oss,
men det er ikke landet mine barn burde overta.
En tenåring ble skutt, men etter at jeg kom hjem i går kveld,
ringte de nesten hver time.
- Så du må ikke dra? - Om det ikke er noe stort.
Jenta mi!
Jeg er så glad for å se henne.
Jeg elsker deg så høyt.
Der er han!
Hva skjer, kompis? Hvordan går det?
- Hvordan har du det? - Bra.
Bedre?
- Jeg kan ikke bevege meg. - Jeg kommer til deg.
Vanskelig for meg også.
Går det bra med Grod?
Vi kalte nyren Grod.
Et perfekt navn.
Dr. Grodstein.
Jeg elsker deg.
Og jeg deg.
Hver dag hører jeg på nyheter mens jeg gjør meg klar for jobb.
Jeg hører deprimerende historier om forbrytelser og krig.
Så kommer jeg på jobb og ser alle menneskene
som setter seg selv i fare for å hjelpe andre i nød.
Ikke vær redd, vi hjelper deg.
Og det forsterker min tro på menneskeheten.
Du ser litt dehydrert ut.
Jeg kan ikke legges inn nå.
- Det er ingen grunn. - Jeg vet det.
Én, to, tre.
Nesten ferdig.
Det er en fredagsgave.
Antropologen Margaret Mead
sa at første tegn på sivilisasjon var et brukket bein som var leget.
Det betydde at noen spjelket pasienten,
bar, matet og beskyttet dem.
Hjalp dem med å bli bra.
I en sivilisert verden beskytter vi våre sårede og tar oss av dem.
Vi er på jorden for å ta vare på hverandre.
Medic 99, skyting ved Vinegar Hill i Brooklyn.
To personer truffet.
Herregud, igjen?
HJERTE DONERT MENNESKEORGAN
HJERTETRANSPLANTASJON GÅ IKKE INN
VI VIL TILEGNE SERIEN TIL ALLE PASIENTENE, FAMILIENE
OG OMSORGSPERSONENE SOM DELTE SINE MODIGE HISTORIER.
Tekst: Helge Haaland