Da vi flyttede hertil i marts 2020…
…og jeg første gang så noget på himlen,
tøvede jeg med at sige noget til nogen.
Det skete måske tre, fire gange, før jeg nævnte det for nogen i Dublin.
Og de sagde, at stedet er berømt for det.
-Hvem var Ezekiel? -Profet.
Ja, Ezekiel var profet. Du har ret. For meget længe siden, okay?
Som Homeland Security-konsulent analyserer jeg trusler for regeringen.
Jeg har oplevet, at regeringen direkte løj.
Om det sted, hvor jeg befandt mig.
Det, jeg ser her, minder om de observationer, som luftvåbnet havde.
Jeg har den!
Det er de hurtige bevægelser, der vækker opmærksomhed.
Det er også det, vi ser her.
-Hold da op. -Uhyggeligt, ikke?
Det er noget udenjordisk. Det kan kun beskrives på den måde.
"Og stjernen, de havde set, førte dem til Betlehem."
En af grundene til, at mange ikke tror på det, er, at de ikke har set det,
og det ødelægger deres forestilling om, hvem vi er i forhold til universet.
…og den viste vej, så den vidste, hvor den skulle hen. Ikke?
-Det betyder, at det var… -En ufo.
En ufo.
Jeg tror, der er liv på andre planeter.
Men det her er næppe folk fra en anden planet.
Jeg tror, det er det, folk kaldte engle.
At de er budbringere. Jeg vil gerne vide, hvad de har at sige.
Helt fra tidernes morgen har mennesker set uforklarlige ting på himlen.
Er vi alene i universet?
Et sted i dataene er der noget, der er værd at undersøge.
Vi har ikke skjult noget. Der findes interplanetariske rumskibe.
Jeg troede, det var et rumvæsen. Han havde store øjne.
Der foregår noget meget vigtigt her, som er autentisk og ægte.
NÆRKONTAKT
BUDBRINGERE
-Hvor meget af dit arbejde er fortroligt? -Det hele.
Alt, hvad jeg foretog mig, var fortroligt.
Det hele.
Jeg hedder Matthew Roberts.
Jeg var kryptolog i den amerikanske flåde i 16 år.
Jeg var om bord på USS Theodore Roosevelt, da Gimbal-hændelsen indtraf.
Det var første gang, jeg så Gimbal-optagelserne.
JANUAR 2015
-Hvis der er… -Se den lige. Den roterer.
Jeg kan ikke engang beskrive formen.
Den ligner lidt en rund skive.
Den flyver, og så vipper den op på siden.
Jeg så optagelserne,
og jeg kunne ikke se nogen af de flydele, man ville forvente.
Vinger, hale, ror. Det var der intet af.
Så jeg kunne ikke forstå,
hvordan den tingest kunne flyve, som den gjorde.
Og jeg…
…oplevede en følelsesmæssig reaktion på det.
Og det forstod jeg ikke på det tidspunkt.
Jeg vidste, det ikke var vores.
Jeg vidste, det ikke var nogen andens.
Og så er der, efter min mening, kun én mulighed tilbage.
Og det er?
Ikke-menneskelig teknologi. Ikke-menneskelig efterretningsteknologi.
Fordi mit job var fortroligt, og jeg havde adgang til fortrolige oplysninger,
var jeg på en måde klar over, at det ikke var en engangsbegivenhed for flåden.
De her ting sker jævnligt.
Hele tiden.
De sker hele tiden.
I JANUAR 2008 RAPPORTEREDE OVER 300 PERSONER OM MYSTISKE LYS
PÅ HIMMELEN OVER DET CENTRALE TEXAS.
FORSKERNE KALDER DEN HÆNDELSE DE VIGTIGSTE CIVILE OBSERVATIONER
I DE SIDSTE 30 ÅR.
Himlen over Stephenville har ikke været den samme, siden en ufo…
Et godt, koldt glas Borden-mælk køler en ned.
…smagen af mælk kan nydes til alt, du spiser.
Mælk er naturligt.
Stephenville, Texas. Verdens mælkehovedstad.
De producerer en del mælk.
Der er noget meget mærkeligt ved området.
Jeg ser ofte op på himlen.
Tænker på, hvad der er derude. Alt det, vi ikke ved noget om.
Jeg voksede op her.
Der er intet at lave i de små byer. Ville man slås, så gjorde man det.
Og senere camperede eller fiskede vi nede ved floden.
Det var helt uskyldigt. Vi havde det sjovt.
Jeg har været fascineret af alle slags motorer,
så længe jeg kan huske.
I en sådan grad, at jeg startede et vognmandsfirma.
Det blev ret stort med mange ansatte.
Jeg har altid ejet en del motorcykler, både og fly.
Bare for at se, hvordan det hele virker. Det er fascinerende.
I 2008 havde jeg et godt liv.
En succesfuld forretning.
Jeg havde vel været gift 16-17 år på det tidspunkt.
Jeg var virkelig velsignet.
Men det, jeg så på himlen den aften, ændrede alt.
DEN 8. JANUAR 2008
STEVES OBSERVATION
Det havde været en lang, kold vinter.
Det var den første dag med godt vejr.
Så vi gik op på toppen af bakken for at tænde bål.
Det var mig, Mike Odom og Lance Jones.
Og pludselig ser jeg et meget stærkt, intensivt lys
ude mod øst, og det nærmede sig med høj hastighed.
Lyset var så skarpt, at jeg ikke havde set noget lignende før.
Det var næsten blændende.
Det, der overraskede mig, var, at der hverken var vind- eller motorstøj.
Der var stilhed.
Da det passerede os,
følte jeg en fred og en lethed, jeg aldrig har følt før.
Det var en religiøs oplevelse.
En samhørighed med det, hvad det end var.
Noget, jeg aldrig har følt før eller siden. Det var uvirkeligt.
Og efter et kort sekund forsvandt det bare.
Det fløj ikke væk. Det forsvandt bare.
Så gik der tre sekunder.
Og så kom der to F-16-fly farende med fuld efterbrænder.
Jeg tænkte ved mig selv, om det var Klodernes kamp. Hvad foregik der?
Jeg kørte hjem. Min kone spurgte, hvad der var sket. Hun kunne se, at jeg var rystet.
Jeg fortalte hende det, og hun sagde: "Det skal du ikke sige til nogen.
Så tror folk, du er tosset."
Jeg sagde: "Jeg er ligeglad med, hvad folk tænker. Jeg ved, hvad jeg så."
Den næste dag ringede jeg til avisen Stephenville Empire-Tribune.
E.T.
Der var ikke mange nyheder den dag, ufo-historien kom.
Angelia Joiner sad i nyhedsafdelingen og fik et opkald fra Steve Allen.
En lokal pilot, der havde set noget underligt på himlen.
Han sagde: "Jeg skal fortælle dig noget, men du må ikke tro, jeg er tosset."
Han begyndte at fortælle mig en historie, som jeg fandt ret utrolig.
Angelia talte kort med ham og kom ind på mit kontor.
"Du nægter at tro det, men…"
Det var eftermiddag. Næste dags udgave var klar.
Så jeg sagde: "Se på sagen, så taler vi om det i morgen."
Jeg voksede op i Californien. Jeg blev forlovet.
Min mand var i mejeribranchen.
Hans familie boede her. Så vi blev gift og flyttede herud.
Det var en stor forandring for mig.
Som chefredaktør var jeg ansvarlig for alt indholdet.
Jeg havde meget at bevise. Jeg var den yngste chefredaktør nogensinde.
Jeg var den anden kvinde.
Jeg blev stadig set som en outsider.
Så indeni følte jeg mig ret usikker.
Næste morgen tog jeg min avis
og så ordet "UFO" i stor skrift på forsiden.
Det føltes som en mavepuster. Jeg tænkte, at nu var min karriere slut.
"Steve Allen, Mike Odom og Lance Jones nød en smuk solnedgang tirsdag aften,
da de så noget uforklarligt."
Min redaktør sagde til Angelia: "Du bringer det her i aften."
Og hun ændrede hele forsiden.
Hun var chefen og gjorde, hvad hun ville. Men nyhederne var mit område.
Så jeg følte, at folk ville betvivle min troværdighed. Min dømmekraft.
"Skibet var ikke synligt og helt lydløst, men lyset kunne ses flere kilometer væk
i alle retninger."
Der ramlede det også for mig. Alene overskriften: "Skibet."
Som om vi automatisk antog, at der var et rumskib derude.
Da jeg gik ind gennem dørene, var jeg fuldkommen rasende.
Jeg gik skrigende og grædende ind på kontoret: "Hvad har du gjort?"
Hun sagde: "Du tager fejl. Du tager helt fejl af alt det her.
Alle aviser er udsolgt i hele amtet."
Da jeg begyndte at læse historien, kogte min hjerne næsten over.
Jeg tænkte ved mig selv: "Det, jeg så, er der andre, der har set.
Siger jeg noget? Hvad gør jeg?"
DEN 8. JANUAR 2008
LEE ROYS OBSERVATION
Det var min kones fødselsdag, og vi ville leje en film.
Og jeg gik ud til min bil for at hente mit kreditkort.
Da jeg gik tilbage, fangede noget min opmærksomhed.
Jeg så det, der dukkede op. Jeg ville kalde det en boble eller kugle.
Den havde en rødlig, orange farve.
Meget stor.
Jeg fokuserede på den.
Og så bemærkede jeg min lille dreng. Han sagde: "Se, far."
Der var de her skarpe lys,
der blinkede eller pulserede sådan her.
De havde spredt sig. Jeg talte 11 eller 12 lys.
Pludselig skød de her tingester af sted med meget høj hastighed.
Der gik måske et minut eller to,
og så hørte jeg jagerfly.
De fløj i samme retning, samme vej, som disse lys.
Jeg tror, de jagerfly var de samme, som Steve Allen så.
Da avisen udkom, fik jeg opkaldet fra Lee Roy Gaitan.
Jeg kendte ham ikke dengang,
men tidsmæssigt passede hans historie præcis med vores.
Jeg sagde: "Lee Roy, kan du hjælpe os lidt med det her?"
Han sagde: "Nej. Beklager."
Jeg vælges til embedet for at beskytte folk, ganske ligesom sheriffen.
Hvad ville folk tænke, hvis jeg sagde, at jeg så lysene? Det kunne ødelægge mig.
Og jeg sagde: "Det forstår jeg godt, men kom nu, Lee Roy.
Jeg har brug for en troværdig mand."
Han sagde: "Vi så begge noget særligt, som jeg tror, verden bør vide."
En som Lee Roy Gaitan har meget at miste.
Jeg nærer stor respekt for ham, for da jeg ringede, tøvede han lidt.
Så sagde han: "Nej, jeg tror, det er vigtigt. Det, vi så, var anderledes."
Jeg så nogle mærkelige lys, der bevægede sig i høj fart
og lavede nogle ting, jeg aldrig har set før.
Han var den første offentlige ansatte i et højt embede, som stod frem.
Det gjorde historierne meget troværdige.
Da jeg hørte om observationerne tænkte jeg omgående:
"Der er sket noget betydningsfuldt."
På det tidspunkt vidste jeg ikke hvad, men det var bestemt værd at undersøge.
Jeg har studeret kemi.
Mit speciale var halvlederteknologi.
Og i de sidste 16 år
har jeg brugt min tid på at studere ufo-fænomenet.
Og mit mål har altid været at gribe emnet videnskabeligt an.
MUFON står for Mutual UFO Network.
Det er en organisation, der efterforsker ufo-observationer.
I 2008 var jeg forskningsdirektør i MUFON.
Jeg gennemgik rapporter, efterhånden som de kom ind,
og pludselig kom der over 20 rapporter fra ét geografisk område.
Stephenville og Dublin. Jeg vidste, der var sket noget usædvanligt.
Jeg mente dengang, at vi skulle dertil hurtigst muligt
for at efterforske sagen, mens folk kunne huske detaljerne.
Vi blev kontaktet af MUFON, som jeg aldrig havde hørt om før.
Men de ville lave en efterforskning.
Så vi sagde: "Vi har Rotary-bygningen. Den må I gerne benytte."
Jeg er bestyrelsesformand for First National Bank i Dublin.
Min bedstefar var borgmester i Dublin i 30'erne.
Og så blev min far borgmester.
Min bror var borgmester.
Så vi har været i Erath County-området i lang tid.
Efterforskere fra MUFON undersøger i weekenden Stephenville-observationerne.
ALLE ØJNE PÅ HIMLEN
Jeg var ved at gøre klar, og fyren sagde: "35 er nok. Så mange kommer der ikke."
Vi satte 35-40 stole op, og så blev døren åbnet.
Og så blev lokalet bare fyldt.
Folk flokkedes til Rotaryklubben for at dele deres historier.
Jeg så et meget kraftigt, blåt lys.
-Det var store, runde genstande. -Man kunne ikke se ind i dem.
De bevægede sig hurtigt og lydløst.
Bygningen var fuld. Der var folk udenfor på fortovet.
Nogle vendte om på stedet og gik, fordi der var for mange mennesker.
Der var mindst 500 mennesker i lokalet. Vidner, der så lyset.
MUFON-folkene blev overraskede. De havde aldrig set noget lignende.
I ekstremt få tilfælde oplever vi en masse-observation som denne.
Vi tog alle stole i brug, og der var stadig folk, der måtte stå op.
Vil vidnerne række hånden op?
Det var, som om alle havde set noget.
Vi nærmer os hundrede mennesker, som har set noget i denne sag.
Der var journalister fra aviser i Houston, Dallas og også uden for Texas.
Det var et mediecirkus.
Den næste dag eller to blev vi invaderet af medier fra hele landet.
Mange i en lille by i Texas taler om nogle uventede gæster.
-Tror I på ufoer? At det er muligt? -Ja.
Jeg indså, at hele byen havde forvandlet sig.
Himlen over Stephenville har ikke været den samme, siden en ufo
angiveligt fløj hen over den den 8. januar.
Stephenville i det nordlige Texas er ramt af ufo-mani.
Der var filmhold fra Japan og Brasilien.
De japanske filmhold spurgte: "Hvorfor vælger de Stephenville?"
Så sagde jeg for sjov: "Det er verdens mælkehovedstad."
De sagde: "Nå, de kan lide mælk."
"Me-jeri."
Intet under, at de er grå og ser sløje ud. D-vitaminmangel.
Er der mælk?
Gymnasiets videnskabsklub designede en T-shirt og tjente 4000 dollars.
Jeg fatter det ikke.
Sølvpapirshatte som beskyttelse tankepåvirkning. I ser godt ud.
Folk morer sig med det.
Stephenville er på den anden ende, så det slutter nok ikke her.
Min mand og jeg gik ud for at spise, og restauranten var propfyldt.
Der blev tændt for tv'et, og der var de.
De dansede rundt og flimrede.
Mærkværdige syn på nattehimlen over Texas rejser spørgsmål om det udenjordiske.
Da indslaget begyndte, blev der stille. Alle var helt opslugte.
Angelia Joiner fra Empire-Tribune har talt med flere vidner.
Folk har ringet og skrevet med historier, der i høj grad ligner hinanden.
Så der har været stor konsistens i observationerne.
Angelia behandlede ikke historien som noget pjat.
Hun tog det alvorligt fra begyndelsen.
Efter den første historie blev jeg lidt skræmt.
Jeg tænkte: "Åh gud, det er større, end jeg havde drømt om."
Det var rart, at folk ringede og sagde: "Jeg så, at Dublin var på forsiden."
Det var jo meget fedt. Men på samme tid er der folk,
der elsker at latterliggøre andre. Som er vilde med at nedgøre andre.
Der var nogle radiostationer fra Fort Worth,
der kom herned for at lave sjov.
De tog mit job. De tog min kone. Men de får ikke min pickup.
Det var nogle, der dukkede op for at gøre grin med folk.
Når små grønne monstre begynder at gå rundt her, så tror jeg på det.
Så da folk gjorde disse observationer,
så vi det, men vi talte ikke så meget om det.
PAT OG LISAS OBSERVATION
Det var ved at blive mørkt. Lidt ligesom nu.
Min ven Kent fortalte historien om noget, han havde set et par dage før.
Jeg kiggede op og sagde: "Det virker ikke normalt."
Han så en enorm…
Han kaldte det en Dorito.
Det lignede en trekant. Dengang sagde jeg en Dorito.
Han rejste sig og strakte ryggen,
og pludselig sagde han: "De er tilbage!"
Og jeg sagde: "Hvem er tilbage?" Og han peger bare.
Jeg ser dette store, trekantede fartøj.
Men det fantastiske var, at det var fuldkomment lydløst.
Jeg kunne ikke forstå det, jeg så. Den var kæmpestor.
Man kigger bare og tænker: "Hvad er det for en tingest?"
Og pludselig var den væk.
Næsten som om den bare forsvandt.
Jeg var ikke bange,
men det var sådan, at jeg begyndte at tvivle på mig selv. "Så jeg noget?"
Så næste dag havde jeg det sådan… "Jeg siger det ikke til nogen."
Når man sidder og siger: "Ja, jeg så sådan et fartøj." Eller: "Jeg så lysene."
Hvem skal vi så fortælle om det? Og er det noget, vi får hug for?
Hvad vi ikke forstår, prøver vi at forklare,
men i vores kultur er vi også åbne for at acceptere ting,
som vi ikke kan se eller forstå.
Vi er ikke konstant afhængige af fakta som her i USA.
Det uforklarlige betyder ikke absolut, at det ikke er virkelighed eller faktum.
I 2008 så jeg lys på himlen.
Det fine ved det var, at da jeg så dem,
huskede jeg, at de var som første gang. Jeg så dem også som teenager.
NORMAS FØRSTE OBSERVATION
Vi er oprindeligt fra Mexico.
I juleferien var vi klar til at rejse til Michoacán i Mexico med vores familie.
Min mor var på gården aftenen før. Hun sagde: "Jeg fodrede kalvene,
og så dukkede der lys op som bobler på himlen."
"Kan det være onde ånder eller noget?"
I vores kultur er vi ret overtroiske.
Så da hun så dem, blev hun meget forskrækket.
Hun var bange.
Næste dag skulle vi til Mexico. Vi sad i bilen, der var pakket.
Og så dukkede der nogle lys op.
Min mor sagde: "Det var dem, jeg så i går."
Både mine søskende og jeg så dem på det tidspunkt.
Vi kunne ikke forklare det.
Jeg ved bare, at det, jeg så i 1989, var det samme som i 2008.
NORMAS ANDEN OBSERVATION
Min mand og jeg var på hjem fra Fort Worth ved denne tid om aftenen.
Vi kunne se lysene i dette område.
Det var, som om de boblede et sted og så et andet sted.
Og det var for hurtigt til at kunne være et fly eller en helikopter.
Mens vi kigger op, hænger jeg ud af døren
med mit kamera for at tage billeder,
men kameraet var ikke hurtigt nok til at kunne tage de billeder.
Og så var de væk.
Jeg tror, at når folk kommer hertil, er der en grund til det.
Hvis de er her, hvorfor er de så her?
I dag skal vi tale om Don Quixote. Hvem kender Don Quixote?
Jeg elsker mit arbejde. Jeg lærer eleverne at tænke selv.
At de skal søge oplysninger fra flere kilder.
Ikke for at gå imod deres forældre eller nogen form for doktrin.
Men bare for at lære mere.
Vi var fast besluttede på at finde ud af, hvad vi så.
Jo mere vi gravede i det, desto flere ubesvarede spørgsmål var der.
Jeg turde ikke ringe til flådestationen.
Men det gjorde Angelia.
Hun ringede og talte med major Carl Lewis.
FORT WORTH FLYVESTATION
Jeg ringede til ham for at høre, om der var F-16-fly i området.
Han sagde: "Nej, vi havde ingen F-16-fly i området."
Ifølge luftvåbnet havde de ikke fly i området på det tidspunkt.
Det sagde Angelia. Og han kom så med alle mulige forklaringer på det,
vi troede, vi havde set.
En forklaring var, at det var genskin fra et højtflyvende rutefly.
"Hvad siger du til det?"
Jeg sagde: "Det er genskin fra min hvide røv."
Jeg var meget bekymret for Steve Allen. Han var helt udtæret.
Hans kone fortalte mig, at han konstant var på nettet.
Han ledte efter billeder
og prøvede at finde noget, der lignede det, han havde set.
Jeg fortalte min kone, at nogle af os ville tage vores fly og lede efter dem.
Det brød hun sig ikke om.
Men det er som at bede et barn om at gøre noget.
Vi gør, hvad vi vil.
I starten håbede vi på at finde tingestens base, for den dukkede op ud af det blå.
Så vi udforskede alle muligheder. Vi finkæmmede hele området.
Jeg tror, det var den tredje nat, vi talte sammen via radioen.
Jeg sagde, "Føler I, at I leder efter en nål i en høstak?"
Det, jeg så ske med Steve, var det samme, som jeg har set i mange vidner.
Man har en følelse af kontrol.
Og pludselig ser man noget tæt på,
som gør noget, der er så umuligt,
at det bare ryster grundlaget for det, man altid har troet, verden var.
Ricky Sorrells var på jagt i skoven her, da ufoen stoppede og svævede over ham.
Jeg gjorde sådan, og så så jeg den.
Ricky Sorrells' historie er interessant.
Ricky så en ufo næsten to uger før Stephenville-hændelsen.
RICKYS OBSERVATION
Jeg mødte Ricky personligt, og han fortalte mig, hvad der skete.
Han var på jagt, og pludselig blev alt mørkt,
som om skyerne var trukket sammen.
Han så op, og der var en genstand over ham.
Han kunne ikke se dens størrelse eller form,
fordi den var så stor, at den dækkede alt over ham.
For bedre at kunne se løftede han sin riffel og så på den gennem kikkertsigtet.
Og han sagde: "Jeg så ingen bolte eller nitter.
Den virkede helstøbt." Og det var alt, han kunne se.
Han sagde: "Jeg overvejede at skyde den, men tænkte, at det var nok ikke så smart."
Sorrells ville ikke starte en interstellar krig.
Den tog fart så hurtigt, at havde jeg blinket, ville den have været væk.
Han sagde: "Det mest forbløffende var,
at denne kæmpe tingest, der startede med så høj fart,
burde have suget mig med."
Han sagde: "Der var intet. Ingen lyd, ingen vind. Intet."
På en måde interagerede objektet ikke med atmosfæren.
Ricky kom grædende hjem til mig en morgen.
Jeg spurgte ham: "Hvad sker der?" "Folk generer mit i eget hjem."
"Hvem chikanerer dig?" "Aner det ikke."
Han sagde: "De siger, at de arbejder for regeringen."
Ricky blev helt sikkert intimideret.
Han fandt en kugle, der uden tvivl stammede fra militæret.
Han mente, de efterlod den for at afholde ham fra at tale om det.
Og pludselig ringer han til mig.
"Der er noget galt. Der er nogen, der chikanerer mig.
Der flyver konstant helikoptere rundt over min gård.
De jager mit kvæg til døde."
Han henvendte sig til mig af hensyn til min sikkerhed.
Angelia, hvis vi antager, at Ricky ikke er skør, hvad tænker du så om det?
Jeg tror, at Ricky måske skilte sig ud,
fordi det var ham, der så den om dagen.
Han havde flere detaljer end nogen anden,
og jeg tænkte på, om det var derfor, han blev udpeget.
Og pludselig begynder Ricky at tale med alle.
Jeg tror, Ricky så meget mere, end vi andre så.
Ricky har sagt, at han så noget inde i fartøjet,
og det lignede en slags insekt eller måske en knæler.
Jeg tror, Ricky blev kontaktet af nogen,
der tilbød ham penge. De ville have ham til at tie stille.
En militæroberst ringede og talte med mig i cirka en time og tre kvarter.
"Vi har talt meget om dig, og hvad vi skal stille op med dig.
Du har en ret høj profil.
Hvis du pludselig forsvandt, ville det virke mistænkeligt."
De går op mod vinden. Vindstyrken er 120 knob mod vest.
Se den lige.
Jeg så optagelserne igen og igen. Jeg var næsten besat af dem.
Jeg vidste ikke,
hvad de øverstkommanderende gjorde med denne information.
I 2017 blev jeg overflyttet til flådens efterretningstjeneste,
hvor jeg skulle være analytiker.
Og kort efter jeg ankom,
begyndte jeg at få
disse følgeoplevelser med fænomenet.
Jeg begyndte at se ikke-menneskelige ting på mit værelse om natten.
Jeg vågnede flere gange om ugen
og følte min krop glide over sengen.
Og jeg vidste, at de tog mig.
Jeg vågnede, fordi jeg følte
en hånd, der tog fat i min arm. Lige her.
Så jeg prøvede at løfte hænderne for at gnide mig i øjnene,
og så indså jeg, at jeg ikke kunne bevæge mig.
Og jeg kunne bare se omridset af en skygge
med en torso, to arme og et hoved, der stod over mig.
Da jeg var i flåden og så optagelserne, vidste jeg, at der var noget derude.
At der var noget ikke-menneskeligt derude.
Så da de dukkede op på mit værelse, vidste jeg, at alt det her var virkeligt.
Jeg havde den luksus at vide, at jeg ikke var ved at blive vanvittig.
Jeg vidste, hvad det var.
Hov! Jeg fik den!
Der er mange sensor- og radarbeviser.
Der er nok optagelser til,
at de bare kunne have frigivet det hele og sagt: "Det er, hvad vi har."
De behøver ikke forklare det. De kan bare sige:
"Det ved vi ikke. Det er, hvad vi har."
Så ville der ikke være tvivl om, hvorvidt fænomenet er ægte eller ej.
Alle ville vide det.
Det amerikanske militær siger nu, at det var jagerfly, ikke ufoer,
folk så i Stephenville-området tidligere på måneden.
Militæret siger nu, at der alligevel var øvelse i området.
Ti F-16-fly over Brownwood-militærområdet.
Militærets talsmand hævder, at der var tale om en intern kommunikationsfejl.
Der var ikke nye observationer.
Regeringen havde ikke tænkt sig at forklare, hvad det kunne have været.
Uden nye og betydningsfulde oplysninger måtte vi videre til andre ting.
Det var svært for Angelia at give slip på historien.
Jeg kunne ikke svigte de vidner.
De blev, ligesom mig, kastet ind i rampelyset.
Og de var dybt rystede over det, de havde set.
Jeg havde givet hende en opgave, som jeg ikke følte, hun løste den dag.
Hun gik, og jeg loggede på hendes computer og så nogle e-mails, hun havde sendt.
Hun hævdede, at avisens ledelse og helt specifikt jeg
var blevet presset af regeringen og byens embedsmænd til at droppe historien.
Jeg var ret oprørt over det, for intet af det var sandt.
Mærkelig historie med Angelia. Da hun mødte en morgen, var hendes computer væk.
"Hvor er min computer og mine ting?" Og de sagde, hun ikke arbejdede der mere.
Var det en opsigelse? Ja.
Men hun ville ikke være der. Hun ville fortsætte.
Og det var en historie, jeg gerne ville droppe.
Ser man på ufo-fænomenet,
har det stået på i 75 år i den moderne æra.
Og i dag ved vi ikke meget mere, end vi gjorde for 75 år siden.
Det er foruroligende for mange forskere,
fordi der ikke er nogen klokkeklare, håndgribelige beviser.
Og det er det mystiske ved dette fænomen. Hvor er beviserne?
2. FEBRUAR 2008 LEE ROYS ANDEN OBSERVATION
Klokken tre om morgenen.
Jeg havde arbejdet sort i Stephenville.
Der gik en alarm i et firma.
Jeg fortalte sheriffen, at jeg var i nærheden og ville tage mig af det.
Da jeg steg ud af bilen,
så jeg en pulserende kugle oppe på himlen.
Jeg fik mit kamera op for at forsøge at filme det.
Jeg tog båndet med hjem.
Dengang var det VHS-bånd, og jeg satte det i videoen derhjemme.
Det var et rent videobånd. Det var, som om noget forstyrrede kvaliteten.
Jeg sagde: "Hvorfor er der noget galt med båndet lige nu?"
Jeg havde aldrig haft problemer med en video før.
Derefter brugte jeg det kamera mindst et halvt år,
før vi blev digitale, og der var aldrig nogen problemer.
Hvad end det var,
så ville den ansvarlige ikke have klare optagelser af det.
Jeg ville have bekræftet det, som Lee Roy og Steve
og alle de andre vidner havde set i Stephenville den 8. januar 2008.
Jeg havde vidneudsagnene.
Jeg vidste hvornår, hvor og hvilken retning de kiggede i.
Til MUFON-arrangementet mødte jeg Glen Schulze fra Colorado,
og Glen var tidligere radarekspert i hæren.
Alt, der flyver på himlen, registreres med det, der kaldes primær radardata.
Så jeg ville have radardata til at underbygge det, vidnerne sagde.
FAA udleverer ikke noget frivilligt. De siger, der ikke er sket noget.
Så må man anmode om aktindsigt og tvinge dem til at offentliggøre dataene.
Jeg sendte anmodninger til alle politikredse og militærbaser.
Og den, jeg fik mest ud af, var anmodningen til FAA,
der gav mig radardata fra fem forskellige radarantenner i Texas.
Glen Schulze og jeg brugte fire måneder på at gennemgå radardataene.
Før jeg begyndte at lede efter ukendte, sporede jeg F-16-flyene.
To F-16-fly forfulgte dem.
De fløj i samme retning som lysene.
Det er de to, der fløj ned til Comanche, Dublin, Stephenville.
Da jeg havde identificeret flyene,
begyndte jeg at lede efter objekter, der ikke havde nogen transponder.
Jeg ville se alt, der ikke burde være på himlen.
Jeg når til stedet, hvor Steve er, og tjekker for at se,
om der dukker noget ukendt op, som passer til det, han beskrev.
Jeg finder radardata, der bekræfter,
hvad Steve Allen og Lee Roy Gaitan har fortalt mig.
Jeg gik herud for at tænde bål,
og pludselig så jeg nogle stærke lys, der bevægede sig med høj hastighed.
Steve befandt sig her.
To radarpunkter viste et objekt, der bevægede sig uden en transponder.
Da vi så fartøjet, var klokken lidt over 18.00.
De to datapunkter stemmer overens med tidspunktet
og den geografiske placering.
Den lyste op over Stephenville, og så forsvandt den bare.
Det er uden for militærområdet,
så det burde have en transponder, hvis det er et militærfly.
Men det havde det ikke. I Lee Roys tilfælde
havde jeg fem datapunkter på radaren.
Det tydede på, at der var et objekt syd for hans hjem.
Jeg gik udenfor.
Noget fangede min opmærksomhed på himlen mod sydvest.
Pludselig skyder disse ting afsted i en afsindig fart.
Og de bevæger sig mod nordøst.
Da han siger, den er på vej mod nordøst, får jeg et datapunkt ti sekunder senere.
Det er på vej mod nordøst og bevæger sig med ekstremt høj hastighed.
Det er ikke ofte, man får radardata,
der præcist bekræfter et vidneudsagn
med hensyn til geografisk placering og tidspunkt.
Det viste sort på hvidt, at der var noget derude.
Og at de hastigheder, de tingester bevæger sig med,
er hastigheder, vi ikke kan klare her på Jorden.
Historierne stemmer overens med radardataene, så der er uden tvivl
et objekt på himlen, der ikke har nogen transponderkode.
Det betyder, at vi har med noget virkeligt at gøre, hvad det så end er.
-Når du mangler energi, så prøv mælk. -Okay!
Ufoerne har skabt så meget røre,
at Stephenville ikke længere er ukendt i resten af verden.
Milk Duds!
Mælk er naturligt…
Hundredvis af ufo-observationer er meldt til myndighederne…
Hvis du er interesseret i ufoer, så kom herud.
Hvis du tør.
Er noget af det her virkeligt? Det ved jeg ikke.
Jeg tror, ufoer er lige så virkelige som lyset herinde
eller kameraerne foran mig.
Jeg tror bestemt, de er virkelige.
Men spørgsmålet er nok, hvad man opfatter som virkeligt.
Man kan se, at forsvarsministeriet og NASA ansætter fysikere
til at arbejde med ufo-emnet.
Og det er ikke her, sandheden findes.
Den findes snarere inden for humaniora.
Inden for psykologi, filosofi, religiøse studier.
Der findes sandheden om det her. Ingen fysiker kan forklare, hvad det er.
For fysikken kan måske forklare, hvordan fysisk stof kan opføre sig,
men humaniora kan fortælle os hvorfor.
Det er ikke en sag for forsvarsministeriet.
Det er en sag for mennesket.
Og derfor kunne jeg ikke med god samvittighed tie stille.
Jeg har otte børn.
Vi underviser vores børn hjemme, og det bærer virkelig frugt.
Okay, klar? Op!
Okay, hvilken en først?
Hver dag starter med en slags bibeltime.
-Ezekiel var profet. -I Det gamle testamente.
I Det gamle testamente. Så se det her.
"Jeg så en storm komme fra nord,
en vældig sky og en flammende ild.
Rundt om skyen stod stråleglans,
og i midten, inde midt i ilden, var der ligesom funklende hvidguld."
Hvad var det, Ezekiel så?
Ikke budskabet. Det forstår jeg godt. Jeg vil vide, hvad han så.
"Se, der kom pludselig et hjul til Jorden.
Og fælgen var fulde af…" Oversæt det her for mig.
"…øjne hele vejen rundt."
Øjne eller lys.
Lys eller… vinduer, ikke?
Når jeg taler om ufoer med min børn, selv de mindste, tror jeg,
at Biblen bliver mere levende i stedet for blot at være historier.
Det er fra Schweiz, hvor en fyr filmede det her.
Det er en ufo. Hvad ligner det der?
-Et hjul i et hjul. -Det er to dage siden.
Den kristne befolkning ønsker ikke at tro, at noget af det her er virkeligt,
for hvis det er, ændrer det hele deres verdenssyn.
Er Biblen så kun til os?
Eller er den også til dem?
Spørgsmålet til en million dollars er:
Hvor passer livet og andre planeter og religion sammen?
Hvis nogen spurgte mig:
"Skabte Gud andre… væsner?" Så ville jeg svare ja,
Da Kent fortalte os historien, var jeg den typiske idiot, der drillede ham
og sagde: "Her er en fyr, der lige har set en flyvende Dorito."
Men da vi alle kiggede op og så tingesten, ændrede det os på den måde,
at vi nu lytter til begge sider af historien.
Når jeg hører folk fortælle historier om ting, de ser, tvivler jeg ikke på dem.
Jeg tænker: "De så noget. Det ved jeg. Hvorfor skulle de ellers sige det?"
Selvfølgelig ville psykologer i dag hævde, at hvis du oplever det her,
hvis du ser ting på dit værelse om natten, så er du skizofren.
Eller også lider du af en anden alvorlig, psykisk sygdom.
Og det, mener jeg ikke, er korrekt.
Det passer ikke.
Da jeg besluttede mig for at tale om det og forlade flåden,
var jeg var fire år fra pensionen.
Det ville have betydet pension og sundhedsforsikring resten af mit liv.
Alt det vendte jeg ryggen.
Og jeg gik min vej, fordi det ikke kun handler om mig.
Det handler slet ikke om mig. Det handler om os alle.
Det handler om alle.
Don Quixote er en af mine yndlingsromaner. Og i den er Don Quixote en galning.
Alt det, han ser, ser han i et andet lys.
Don Quixote ser disse vindmøller, men i hans hjerne er de ikke vindmøller.
De er kæmper.
Vi ved, vi ikke er skøre. Vi ved, at historien er troværdig,
fordi så mange så lysene på himlen.
Så vi er ikke Don Quixote. Der er mere i det her.
Man kan argumentere for, at det var et hemmeligt projekt.
Men vores teknologi
springer ikke bare 100 års udvikling over.
Det er en gradvis proces.
I dette tilfælde tror jeg, at det, folk så, var styret af intelligens.
Og den var ikke fremstillet af USA eller nogen anden nation.
Ni måneder senere kørte jeg min datter til gymnastik i Dublin,
og så så jeg nogle lys.
Jeg stoppede og kiggede ud ad vinduet.
De blinkede eller kom ind og ud af fokus.
Og så flød de ligesom sammen og forsvandt.
Jeg var rystet og tænkte: "Åh gud, det er det, folk har talt om i al den tid."
Det føltes, som om universet spillede mig et puds.
Jeg havde forsøgt at bremse historien så længe.
Og nogle måneder senere så jeg det selv.
Jeg har mødt utroligt mange vidunderlige mennesker.
Det er det gode ved at rapportere om ufoer.
Jeg har elsket hvert minut,
og jeg håber at kunne fortsætte i lang tid. Tak.
Kunne jeg tale med Angelia igen, ville jeg rose hendes mod til at forstå,
at der var en historie at fortælle.
Og jeg ville ønske, vi var skiltes på en bedre måde.
Det er min største fortrydelse.
Det gik ud over vores forretning, at jeg jagtede den ufo, vi så.
Så det lagde også et utroligt pres på vores forhold og hende.
Og efter 17 års ægteskab endte vi med at blive skilt.
Det gik ud over mit forhold, mit firma og mig selv.
Men jeg betragter det som en velsignelse, at jeg så det. Jeg glemmer det aldrig.
Den dag i dag søger jeg stadig efter svar. Jeg skal nok finde ud af, hvad der skete.
Det er en stor, offentlig hemmelighed.
Intet af det, jeg siger, er nyt.
Det er kun et spørgsmål om, hvorvidt man tror på det.
SOM FØLGE AF DENNE SAG ÆNDREDE FAA POLITIK
OG OFFENTLIGGØR IKKE LÆNGERE RADARDATA.
RICKY SORRELL ØNSKEDE IKKE AT MEDVIRKE.
LYSENE I STEPHENVILLE FORBLIVER UFORKLARLIGE.
Et koldt glas Borden-mælk afkøler dig!
Når du mangler energi, så prøv Borden-mælk!
Milk Duds!
Når du mangler energi, så prøv mælk!
Okay!
Mælk er naturligt… Det er for godt til at lade stå derhjemme.
Det er lørdag, og Elsie er i køkkenet.
Beauregard, den kage smager endnu bedre med et glas Borden-mælk!
…er frisk, så det må være godt. Det må være godt.
Prøv alle vores mejeriprodukter…
Smagen af mælk passer til alt, hvad du spiser.
Milk Duds!
Mælk er naturligt.
Tekster af: Nanette Skjødt Sørensen