Kad smo se doselili ovamo u ožujku 2020.
i kad sam prvi put nešto vidio na nebu,
oklijevao sam ikomu išta reći.
Dogodilo se možda tri, četiri puta prije nego što sam to nekomu spomenuo.
Rekli su mi da je ovo mjesto poznato po tome.
-Znaš li tko je bio Ezekijel? -Prorok!
Ezekijel je bio prorok. Imaš pravo.
Bilo je to jako davno.
Kao savjetnik Domovinske sigurnosti
za vladu često analiziram prijetnje.
Vidio sam kako vlada bezočno laže.
Doslovno bih stajao na lokaciji o kojoj su lagali.
Ovo što vidim ovdje slično je opažanjima
koja su imali pripadnici zračnih snaga.
Opa! Moj je!
Kretanje privuče vašu pozornost.
To brzo kretanje. Upravo to i ovdje vidimo.
Ajme!
Znam! Sablasno.
To nije s ovoga svijeta. Ne može se drukčije opisati.
„Zvijezda koju su vidjeli odvela ih je u Betlehem.”
Jedan od razloga zašto mnogi ne vjeruju
jest taj što to nisu vidjeli.
Poremeti njihovo poimanje
o tome tko smo mi u odnosu na svemir.
Vodila ih je. Dakle, znala je kamo ide. Zar ne?
-Aha. -To znači da je to bio…
NLO!
NLO.
Vjerujem li da ima života na drugim planetima? Da.
Ali mislim da to nisu ljudi s drugog planeta.
I dalje mislim da su to anđeli.
Mislim da su to glasnici.
Silno želim znati što imaju reći.
Otkako se bilježi povijest,
ljudi su viđali neobjašnjive stvari na nebu.
Jesmo li sami u svemiru?
Među podacima će se naći nešto vrijedno istraživanja.
Ništa ne skrivamo.
Postoje međuplanetarni svemirski brodovi.
Mislila sam da je svemirac. Imao je velike oči.
Ovdje se događa nešto neizmjerno važno, što je autentično i stvarno.
SUSRETI
GLASNICI
Koliki je dio vašeg posla povjerljiv?
Sve. Sve što sam radio cijeli dan bilo je povjerljivo.
Sve.
Zovem se Matthew Roberts.
Bio sam kriptološki tehničar u američkoj mornarici punih 16 godina.
Bio sam na nosaču Theodore Roosevelt tijekom incidenta Gimbal.
Tada sam prvi put vidio tu snimku.
SIJEČANJ 2015.
-Pa, ako… -Pogledaj to! Rotira se.
Oblik ne mogu ni opisati.
Pomalo podsjeća na disk.
Leti ravno,
a onda se nagne na bok.
Gledao sam tu snimku
i nisam vidio nikakve letne površine
kakve biste očekivali vidjeti. Krila, rep, kormilo.
Ničeg nije bilo.
Nisam mogao shvatiti
zašto je taj objekt tako u zraku.
I jednostavno…
Imao sam emocionalnu reakciju.
U tom trenutku to nisam shvaćao.
Znao sam da to nije naše.
Znao sam da ne pripada nikom drugom.
Mislim da to ostavlja još samo jednu mogućnost.
A to je što?
A to je neljudska tehnologija.
Tehnologija neljudske inteligencije.
Moj je posao bio povjerljive prirode,
pa sam imao pristup povjerljivom…
Bio sam svjestan
da ovo nije bio izolirani događaj za mornaricu.
Ovo se događa često.
Stalno.
Stalno se događa.
U SIJEČNJU 2008. VIŠE OD 300 LJUDI PRIJAVILO JE MISTERIOZNA SVJETLA
NA NEBU IZNAD SREDIŠNJEG TEKSASA.
ISTRAŽITELJI TAJ DOGAĐAJ NAZIVAJU
NAJZNAČAJNIJIM CIVILNIM OPAŽANJEM U POSLJEDNJIH 30 G.
OKRUG ERATH, TEKSAS
Nebo nad Stephenvilleom ne izgleda isto otkako je NLO…
Fina, hladna čaša mlijeka Borden baš rashlađuje!
…volite okus mlijeka uza sve što jedete.
Mlijeko je prirodno
Stephenville u Teksasu. Svjetska prijestolnica mlijeka.
Ondje proizvode puno mlijeka.
Ima nečeg jako čudnog u ovom području.
Često gledam nebo.
Pitam se čega sve gore ima. Pitam se što sve ne znamo.
Odrastao sam u ovom kraju.
U tim gradićima nemaš što raditi. Želiš se boriti? Hajde, idi i bori se.
Iste noći išli bismo kampirati ili pecati na rijeci.
Sve je to bezazleno. Zabavljali smo se.
PILOT I BIZNISMEN
Fasciniraju me motori svih vrsta otkad znam za sebe.
Toliko da sam osnovao autoprijevozničku tvrtku.
Postala je prilično velika. Puno je ljudi radilo za mene.
Oduvijek posjedujem puno motocikala, brodova, aviona.
Da vidim kako sve funkcionira. To je naprosto fascinantno.
Godine 2008. imao sam sjajan život.
Vodio sam uspješnu tvrtku.
U to sam vrijeme u braku bio 16, 17 godina.
Mogu reći da sam imao sve.
Ali ono što sam te noći vidio na nebu sve je promijenilo.
8. SIJEČNJA 2008.
STEVEOVO OPAŽANJE
Bila je to duga, hladna zima. Gadna zima.
To nam je bio prvi pristojan dan.
Došli smo na vrh brda da zapalimo logorsku vatru.
Ja, Mike Odom i Lance Jones.
Najednom sam ugledao jarka, intenzivna svjetla
kako s istoka velikom brzinom idu prema nama.
Svjetla su bila tako jarka. Nikad nisam vidio takvo što.
Bila su gotovo zasljepljujuća.
Onda me zapanjilo to što nije bilo ni buke vjetra ni buke motora.
Vladala je tišina.
Kad je prošlo pokraj nas,
bio sam spokojan i opušten kao nikad prije u životu.
Bilo je to gotovo vjersko iskustvo.
Kao da sam bio jedno s time, što god to bilo.
To nikad nisam osjetio ni prije ni poslije. Bilo je nestvarno.
A nakon još jedne sekunde samo je nestalo.
Nije odletjelo. Jednostavno je nestalo.
A onda ste mogli brojiti: „Sekunda, dvije, tri.”
U potjeri su preletjela dva lovca F-16.
Maksimalnom brzinom.
U glavi sam se pitao:
„Ovo je Rat svjetova ili što se to zbiva?”
Sjeo sam u auto i vratio se kući.
Žena me pitala što se dogodilo. Bio sam vidno potresen.
Rekao sam joj što se zbilo, a ona će: „Nikomu to nemoj govoriti.
Ljudi će misliti da smo ludi.”
Rekao sam: „Nije me briga što će ljudi misliti. Znam što sam vidio.”
Idući dan nazvao sam novine, Stephenville Empire-Tribune.
ET.
Dana kad se pojavila priča o NLO-u nije bilo važnih vijesti.
Angelia Joiner bila je u redakciji i primila je poziv Stevea Allena.
Bio je lokalni pilot i rekao joj je da je vidio nešto čudno na nebu.
Rekao je otprilike: „Moram vam nešto reći,
ali ne želim da mislite da sam lud.”
I počeo mi je pričati tu nevjerojatnu priču.
Angelia je porazgovarala s njim i došla u moj ured.
„Nećeš vjerovati, ali…”
Bilo je kasno poslijepodne, izdanje je bilo kompletirano.
Rekla sam: „Može, provjeri to i razgovarat ćemo sutra kad dođem.”
Odrasla sam u Kaliforniji. Zaručila sam se.
Muž se bavio mljekarstvom. Obitelj mu je došla ovamo.
Vjenčali smo se i preselili.
Bila je to nevjerojatna promjena za mene.
Kao glavna urednica bila sam odgovorna za sav sadržaj.
Morala sam se dokazati. Bila sam najmlađa glavna urednica novina.
Bila sam druga žena.
I dalje su me smatrali autsajderom.
Mislim da sam u sebi bila vrlo nesigurna.
Sljedećeg sam jutra uzela svoje novine
i na vrhu naslovnice ugledala riječ „NLO”, ispisanu velikim slovima.
Nisam mogla disati.
Mislila sam: „Karijera mi je gotova.”
„Steve Allen, Mike Odom i Lance Jones
divili su se zalasku sunca u utorak uvečer
kad su ugledali nešto njima neobjašnjivo.”
Tadašnja izdavačica rekla je Angeliji: „Ovo objavljuješ večeras.”
Promijenila je naslovnicu.
Bila je faca, pa je radila što je htjela.
Ja sam vodila redakciju.
Mislila sam da će ljudi posumnjati u moj kredibilitet, procjenu vijesti.
„Brod se slabo vidio i bio je posve nečujan,
ali svjetla su se protezala gotovo 2,5 km u dužinu i širinu.”
To je i mene izbezumilo!
Mislim, osim samog naslova, to „brod”.
Naravno da smo pretpostavljali da je to nekakav svemirski brod.
Ušla sam kroz ta vrata poput luđakinje. Bila sam bijesna!
Sjećam se da sam ušla u ured izdavačice,
i derala sam se i plakala! „Što ste to učinili?”
A ona će: „Griješite.
Potpuno griješite u vezi s ovime.
Rasprodali smo sve novine u okrugu.”
Kad sam počeo čitati priču, mozak mi je jurio sto na sat.
Mislio sam u sebi: „Ono što sam ja vidio, vidjeli su i drugi.
Da ikomu kažem? Što da radim?”
8. SIJEČNJA 2008.
LEE ROYEVO OPAŽANJE
Bio je rođendan moje žene
i htjeli smo unajmiti film.
Izašao sam do svog patrolnog auta
po kreditnu karticu.
Dok sam se vraćao,
nešto mi je privuklo pozornost.
Vidio sam nešto što se činilo kao…
Ja to zovem mjehurom ili kuglom.
Bilo je crvenkaste, narančaste, vatrene boje.
Jako veliko.
Usredotočio sam se na to.
A onda sam primijetio
svog sinčića. Rekao je „Vidi, tata!”
Vidjela su se ta jarka svjetla
koja su bljeskala, pulsirala. Ovako.
Raštrkala su se.
Izbrojio sam 11 ili 12 svjetala.
Najednom,
to je odjurilo munjevitom brzinom.
Nakon možda minutu ili dvije
čuo sam mlažnjake.
Letjeli su u istom smjeru, istim putem kao i ta svjetla.
Mislim da su ti mlažnjaci bili isti oni koje je Steve Allen vidio.
Nakon što su izašle novine
nazvao me Lee Roy Gaitan.
Tada ga nisam poznavao,
ali ispričao mi je svoju priču, koja se vremenski poklapala s našom.
Pitao sam: „Lee Roy, možeš li nam pomoći oko ovoga?”
Rekao je: „Ne mogu. Žao mi je.”
Sugrađani su me izabrali da ih štitim,
baš kao i šerif. Što će misliti?
Da sam jedan od onih koji su vidjeli svjetla.
Uništit će me, mislio sam.
Rekao sam: „Razumijem, ali daj, Lee Roy.
Trebam nekoga pouzdanog da to potkrijepi.”
Rekao je: „Vidio sam nešto posebno. A i ti si.
Mislim da svijet to mora znati.”
Netko poput Lee Roya Gaitana ima što izgubiti.
Jako ga poštujem
jer kad sam nazvala, malo je oklijevao.
Onda je rekao: „Ne, ovo je važno. To što smo vidjeli bilo je drukčije.”
Vidio sam neka čudna svjetla kako se kreću velikom brzinom
i izvode manevre kakve nikad prije nisam vidio.
Mislim da je to bio prvi okružni dužnosnik
od kojeg je uspjela dobiti službenu izjavu.
To je pričama dalo vjerodostojnost.
TAKVO ŠTO NIKAD PRIJE NISAM VIDIO
Kad sam čuo za te prijave, prvo što mi je palo na pamet bilo je:
„Dogodilo se nešto značajno.”
Tada još nisam znao što se dogodilo.
Ali svakako je bilo vrijedno istrage.
Diplomirao sam kemiju.
Bio sam inženjerski menadžer na polju poluvodiča.
A posljednjih 16 godina
proučavam fenomen NLO-a.
Moj je cilj uvijek bio pokušati uklopiti znanost u tu tematiku.
MUFON je engleska skraćenica za Zajedničku NLO mrežu.
To je organizacija
koja istražuje opažanja NLO-a.
G. 2008. bio sam voditelj istraživanja u MUFON-u.
Sjećam se da sam pratio prijave kako su stizale,
a onda sam najednom ugledao više od 20 prijava
na jednom području, u Stephenvilleu i Dublinu.
Odmah sam znao da se zbilo nešto neobično.
Moj je stav tada bio: „Moramo čim prije otići onamo
i ovo istražiti dok su sjećanja još svježa.”
Javio nam se MUFON. Nikad nisam čuo za MUFON.
Ali htjeli su pokrenuti istragu.
Rekli smo: „Imamo zgradu Rotaryja.
Slobodno se ovdje smjestite.”
Predsjednik sam uprave Prve narodne banke Dublina.
Moj djed bio je gradonačelnik Dublina 1930-ih.
A onda mi je tata bio gradonačelnik.
Brat mi je bio gradonačelnik.
Da, već smo dugo u okrugu Erath, na ovom području.
Istražitelji iz Zajedničke NLO mreže
za vikend planiraju istražiti opažanja u Stephenvilleu.
SVE OČI UPRTE U NEBO
Pripremao sam dvoranu i tip je rekao: „Maksimum je 35.
Ne znam je li ih se ikada pojavilo toliko.”
Postavili smo 35, 40 stolaca,
a onda su se otvorila vrata.
I dvorana se napunila!
Stotine ljudi nahrupilo je u Rotary klub da podijele svoje priče.
Vidio sam veliko plavo svjetlo.
-Veliki, okrugli objekti. -Ne vidiš kroz to.
Ne vidiš unutra.
Kretalo se brzo i nije stvaralo buku.
Zgrada je bila krcata. Ljudi je bilo i vani na pločniku.
Neki su ljudi došli, okrenuli se i otišli.
Nisu htjeli biti u toj gužvi.
U dvorani je bilo najmanje 500 ljudi koji su vidjeli to svjetlo.
Ljudi iz MUFON-a ostali su zatečeni
jer takvo što nikad nisu vidjeli.
U iznimno malom broju slučajeva susretnemo se s masovnim opažanjem.
Iznijeli smo sve te stolce,
a ipak je bilo ljudi koji su još stajali okolo.
Molio bih da svjedoci dignu ruku.
Kao da su svi ondje nešto vidjeli.
Približavamo se stotinjak ljudi
koji su ovdje nešto vidjeli.
Ondje su bile novine iz Houstona, Dallasa,
novine izvan Teksasa.
Bio je to medijski cirkus.
Sljedećih dana nahrupili su mediji iz cijelog SAD-a.
Deseci ljudi u malom teksaškom gradu govore o neočekivanim posjetiteljima.
Vjerujete li u NLO-e? Ja mislim da je to moguće.
Shvatila sam da se cijeli grad potpuno preobrazio.
Nebo iznad Stephenvillea nije isto
otkako je njime 8. siječnja navodno projurio NLO.
Stephenville, grad u sjevernom Teksasu, zahvatila je NLO manija.
Došle su japanske i brazilske snimateljske ekipe.
Japanska je ekipa pitala: „Zašto stalno dolazi u Stephenville?”
U šali sam rekao: „To je svjetska prijestolnica mlijeka.”
Rekli su: „O, vole mlijeko!”
„Mlje-kara.”
Nije ni čudo što izgledaju sivi i bolesni. Nedostatak vitamina D.
Imaš mlijeka?
Srednjoškolski znanstveni klub dizajnirao je majicu i zaradio 4000 $.
Ne mogu vjerovati.
Kape od alufolije za odbijanje izvanzemaljskih sondi. Dobar look.
Ljudima je ovo zabavno.
U Stephenvilleu odavno nije bilo ovako uzbudljivo. Neće tu stati!
Moj suprug i ja izašli smo na večeru
i restoran je bio krcat.
Najednom su se popalili televizori i eto njih.
Plesala su i treperila.
Večeras, čudni prizori na noćnom nebu iznad Teksasa potiču nezemaljska pitanja.
Kad se to pojavilo, zavladala je tišina. Svi su ostali prikovani.
Angelia Joiner iz Empire-Tribunea razgovarala je s nekoliko svjedoka.
Vrlo slične priče ljudi koji su me nazvali i slali mailove.
Mislim da ima mnogo dosljednosti u tim svjedočanstvima.
Angelia tu priču nije tretirala kao zabavu.
Shvatila ju je ozbiljno od samog početka.
Nakon prve priče bila sam se malo uplašila.
Pomislila sam: „Ovo je veće nego što sam uopće i sanjala!”
Bilo je lijepo što su me ljudi zvali
i govorili: „Vidio sam naslovnicu. Pisalo je 'Dublin'!”
Da, sjajno! Ali u isto to vrijeme
neki ljudi vole ismijavati.
Uživaju u tome kad nekomu mogu spustiti.
Došle su neke radiopostaje iz Fort Wortha,
i to samo kako bi nas ismijavale.
Uzeli su mi posao. Uzeli su mi ženu. Ali neće dobiti moj kamionet!
Pojavili su se neki samo da bi diskreditirali te ljude.
Kad jedno od tih zelenih čudovišta došeta ovamo, onda ću vjerovati.
Kad su počela ta opažanja,
vidjeli smo to, ali nismo mnogo govorili o tome.
PATOVO I LISINO OPAŽANJE
Počelo se mračiti. Bilo je otprilike ovo doba večeri.
Moj prijatelj Kent pričao nam je
o nečemu što je vidio nekoliko dana prije.
Podignuo sam pogled i rekao: „Meni to ne izgleda normalno.”
Vidio je taj golemi…
On je to nazvao Dorito!
Izgledalo je kao trokut. Isprva sam rekao „Dorito”.
Ustao je, protegnuo leđa
i najednom je rekao: „Vratili su se!”
A ja ću: „Tko se vratio?”
Samo je pokazao prstom.
Ugledao sam taj veliki, trokutasti brod.
Ali, začudo, nije bilo nikakvog zvuka.
Baš nikakvog zvuka.
Nisam mogla pojmiti što to vidim jer bilo je golemo.
Gledaš i pomisliš:
„Što je to?”
A onda je najednom nestalo.
Gotovo kao da je samo iščeznulo.
Nisam se bojala,
ali gotovo da sam mislila…
Sumnjala sam u sebe. „Jesam li išta vidjela?”
A sutradan je bilo…
„Nikomu nemoj reći.”
Kad sjediš ondje i kažeš: „Da, upravo sam vidio taj brod.”
Ili: „Vidio sam ta svjetla.” Komu ćemo reći za to?
Čak i da nekomu kažemo, kakvi nas komentari čekaju?
Ono što ne razumijemo, pokušavamo objasniti.
No naša je kultura vrlo otvorena za prihvaćanje onoga
što ne možemo vidjeti ili razumjeti.
Ne oslanjamo se stalno na činjenice, kao ovdje u SAD-u.
Neobjašnjivo ne znači nužno da to nije stvarnost ili činjenica.
G. 2008. vidjela sam svjetla na nebu.
Ali kad sam vidjela ta svjetla, sjetila sam se da su posve ista
kao kad sam ih vidjela kao tinejdžerica.
NORMINO PRVO OPAŽANJE
Potječemo iz Meksika.
Za božićne praznike pakirali smo se
da s obitelji otputujemo u Michoacán.
Moja je majka večer prije bila na mljekarskoj farmi.
Rekla je: „Vani sam hranila telad,
a na nebu su se pojavljivala svjetla, poput mjehurića.
Jesu li to možda zli duhovi?”
Mi smo vrlo praznovjerna kultura.
Kad ih je vidjela, baš se zaprepastila.
Bojala se.
Sutradan smo bili na putu u Meksiko.
Već smo sjeli u auto i krenuli
kad su se počela pojavljivati ta svjetla.
A mama je rekla: „To sam jučer vidjela.”
Tada smo to vidjeli i ja, moja sestra i brat.
Nismo to mogli objasniti.
Znam samo da je ono što sam vidjela 1989.
bilo isto što sam vidjela i 2008.
NORMINO DRUGO OPAŽANJE
Moj muž i ja vraćali smo se iz Fort Wortha,
otprilike u ovo doba večeri.
Vidjeli smo svjetla na nebu u ovom području.
Kao mjehurići bi iskočila na jednom mjestu, pa na drugom.
Bilo je prebrzo da to izvede bilo kakav avion ili helikopter.
Dok gledamo gore, ja kroz prozor auta držim mobitel
i pokušavam to fotografirati.
No kamera nije bila dovoljno brza da to zabilježi.
A onda su nestala.
Vjerujem da kad ljudi dolaze u naše krajeve, to je s razlogom.
Ako su ovdje, zašto su ovdje?
Danas ćemo razgovarati o Don Quijoteu.
Tko je čuo za Don Quijotea?
Volim raditi s učenicima. Uvijek im govorim: „Imate svoju glavu.
Morate sagledati informaciju A i B.”
Ne govorim protiv njihovih roditelja ili protiv bilo kakve doktrine.
Samo neka budu informirani.
Silno smo željeli saznati što smo to vidjeli.
Što smo više istraživali, pojavljivalo se više pitanja nego odgovora.
Nisam imao dovoljno petlje da nazovem vojnu zrakoplovnu bazu.
Ali Angelia je imala petlje.
Nazvala je i razgovarala s bojnikom Lewisom.
VOJNA ZRAKOPLOVNA BAZA
Nazvala sam ga da provjerim
je li bilo lovaca F-16 na tom području.
Rekao je: „Ne, nismo imali F-16 na tom području.”
Zrakoplovstvo kaže da njihovi zrakoplovi nisu bili na tom području.
Angelia mi je to rekla. Imao je razne izgovore
za to što smo možda vidjeli.
Jedan je izgovor bio odraz putničkog aviona na velikoj visini.
Ona će: „Što kažeš na to?”
A ja ću: „Ma odraz moje bijele guzice!”
Zabrinula sam se za Stevea Allena. Vidjelo se da je sav ispijen.
Njegova mi je supruga rekla da stalno visi na internetu,
traži slike,
pokušava naći nešto što izgleda kao ono što je vidio.
Rekao sam ženi da će nas nekoliko sjesti u avione
i to potražiti. Naravno, nije bila oduševljena.
Ali to je kao da kažeš djetetu da nešto učini.
Učinit ćemo što želimo.
Isprva smo se nadali da ćemo otkriti gdje je tomu baza.
Pojavilo se niotkuda.
Istražili smo sve mogućnosti. Pročešljali smo cijelo područje.
A onda, možda treće noći,
razgovarali smo preko radija.
Pitao sam: „Čini li vam se ikad kao da tražite iglu u plastu sijena?”
Ono što se dogodilo Steveu vidio sam kod mnogih svjedoka.
Imaš osjećaj kontrole.
A onda, najednom, vidiš nešto blizu sebe,
i čini nešto što je toliko nemoguće
da poljulja temelje
onoga što su oduvijek mislili da svijet jest.
Ricky Sorrells lovio je jelene u šumi
kad je, prema njegovim riječima, NLO stao i lebdio mu iznad glave.
Podignuo sam pogled i vidio sam ga.
Ricky Sorrells ima zanimljivu priču.
Ricky je NLO vidio
gotovo dva tjedna prije incidenta u Stephenvilleu.
PROSINAC 2007. RICKYJEVO OPAŽANJE
Upoznao sam Rickyja i ispričao mi je što se dogodilo.
Bio je u lovu na jelene.
Najednom se sve smračilo,
kao da su se nadvili oblaci.
Pogledao je gore i iznad njega je bio neki objekt.
Nije mogao odrediti veličinu ni oblik
jer je bio toliko velik da je prekrivao sve iznad njega.
Podigao je pušku i pogledao kroz ciljnik
kako bi to bolje vidio.
Rekao je: „Prešao sam pogledom i nije bilo ni vijaka ni zakovica.
Sve je to bilo kao jedna ploha.” Samo je to vidio.
Rekao je da je krenuo zapucati na to,
ali sinulo mu je da to ne bi bilo najpametnije.
Sorrells nije htio započeti međuzvjezdani rat.
Odletjelo je tako brzo. Da sam trepnuo, mislio bih da je iščeznulo.
Rekao je: „Evo što je nevjerojatno.
Ako je tako golemi objekt odletio tako velikom brzinom,
trebao je mene usisati za sobom.
Ničega nije bilo. Ni zvuka ni vjetra. Ničega.”
Atmosfera nekako nije djelovala na taj objekt.
Jednog jutra Ricky je došao k meni doma.
Bio je u suzama.
Pitao sam ga što se događa. Rekao je: „Maltretiraju me u mojoj kući.”
„Tko te maltretira?” Rekao je da ne zna.
Rekao je: „Kažu mi da rade za vladu.”
Rickyja su zasigurno zastrašivali.
Pronašao je metak. Sigurno je bio vojni.
Misli da su ga namjerno ostavili
da ga uvjere da ne govori o tome.
U sljedećem trenutku zvao je mene.
Rekao je: „Nešto se događa. Netko me gnjavi.
Iznad kuće mi lete ti helikopteri.
Uznemiravaju i ubijaju moju stoku.”
Obratio mi se zbog zabrinutosti za moju sigurnost.
Angelia, pod pretpostavkom da Ricky nije lud,
što mislite o ovome?
Mislim da su Rickyja možda izdvojili
zato što je on to vidio tijekom dana.
Imao je više detalja nego itko drugi
i pitam se je li možda zato izdvojen.
Najednom,
Ricky je počeo razgovarati sa svima. Mislim da je Ricky vidio mnogo više
nego što smo mi ostali vidjeli.
Ricky je rekao da je u toj letjelici vidio nešto
što je nalikovalo nekakvom kukcu ili možda čak bogomoljci.
Mislim da je Rickyju netko možda pristupio
i ponudio mu novčanu nagodbu.
Htjeli su da šuti.
Jednog me popodneva nazvao vojni pukovnik
i razgovarao sa mnom otprilike sat i 45 minuta.
Rekao je: „Razgovarali smo o vama i o tome što ćemo s vama.
Vrlo ste istaknuta osoba.
Da samo nestanete, to bi bilo sumnjivo.”
Lete uz vjetar. Vjetar je 120 čvorova zapadno.
Pogledaj to, stari!
Tu sam snimku gledao stalno iznova.
Gotovo opsesivno.
Nisam bio upoznat
što viši zapovjedni lanac radi s tom informacijom.
Godine 2017. prešao sam u Ured mornaričke obavještajne službe.
Trebao sam biti analitičar.
Ubrzo nakon što sam stigao
počeo sam imati
ta popratna iskustva vezana uz taj fenomen.
Počeo sam viđati neljudska bića u svojoj sobi noću.
Budio bih se nekoliko puta tjedno
i osjetio bih kako mi tijelo klizi po krevetu.
Znao sam da me odvode.
Probudio sam se jer sam osjetio
kako me ruka zgrabila za nadlakticu.
Pokušao sam podići ruke prema licu da protrljam oči i odagnam san,
ali shvatio sam da se ne mogu pomaknuti.
Vidio sam obris nejasnog lika
s trupom, dvije ruke i glavom, kako stoji nada mnom.
Kad sam u mornarici vidio tu snimku, znao sam da nešto postoji.
Znao sam da postoji nešto neljudsko.
Kad su mi se počeli pojavljivati u sobi, znao sam da je sve ovo stvarno.
Imao sam taj luksuz da znam da ne ludim.
Znao sam što je to.
Opa! Moj je!
Postoje svakakvi senzorski dokazi, radarski dokazi.
Mislim da ima dovoljno snimki
da ako sve to objave i kažu: „Evo što imamo”,
ne moraju ni dati objašnjenje.
Mogu samo reći: „Ne znamo. Evo što imamo.”
Ne bi bilo nikakve sumnje
je li taj fenomen stvaran ili ne.
Svi bi to znali.
Američka vojska sada kaže
da su ljudi vidjeli borbene avione, a ne NLO-e
iznad Stephenvillea ovog mjeseca.
Vojska sad kaže
da je to ipak bila obuka na tom području.
Deset lovaca F-16 nad vojnom operativnom zonom Brownwood.
Vojni glasnogovornik krivi lošu internu komunikaciju
za davanje pogrešnih informacija.
Više nije bilo novih opažanja.
Vlada nam očito nije htjela dati odgovor
što bi to moglo biti.
Ako nemamo nešto novo i važno o tome, moramo se baviti drugim stvarima.
Angeliji je to teško palo. Nije mogla pustiti tu priču i prijeći na nešto drugo.
Nisam mogla napustiti te svjedoke.
Našli su se u središtu pozornosti, baš kao i ja.
Osim toga, to što su vidjeli potreslo ih je do srži.
Dala sam joj zadatak.
Imala sam osjećaj da se ne bavi time.
Otišla je, a ja sam sjela za njezino računalo i našla neke mailove.
Napisala je da su novine i ovdašnje vodstvo, mene konkretno,
vlada i gradski dužnosnici pritiskali da zaključim tu priču.
Bila sam jako uzrujana jer ništa od toga nije bila istina.
Čudna priča s Angelijom.
Došla je na posao, a njezina računala nije bilo.
Pitala je što se dogodilo s njezinim računalom i stvarima.
Rekli su joj da više ne radi ondje.
Je li to bio otkaz? Da.
Ali nije htjela biti ondje. Htjela je nastaviti.
A to je bila priča s kojom sam rado završila.
Ako sagledate fenomen NLO-a,
on u modernoj eri traje već 75 godina.
A ipak, danas i dalje ne znamo mnogo više nego prije 75 godina.
To je zabrinjavajuće za mnoge u polju znanosti
jer ne postoje kristalno jasni, čvrsti dokazi.
A upravo je to misterij ovog fenomena.
„Gdje su dokazi?”
2. VELJAČE 2008. LEE ROYEVO DRUGO OPAŽANJE
Tri ujutro.
Bio sam na honorarnom poslu u Stephenvilleu.
U jednom se lokalu oglasio alarm.
Javio sam šerifovu uredu da sam blizu i da ću se ja odazvati.
Izašao sam iz auta,
pogledao i vidio pulsirajuću kuglu na nebu.
Namjestio sam kameru u automobilu
da pokušam snimiti taj objekt.
Odnio sam snimku kući.
Tada smo imali VHS-ice. I ubacio sam kasetu u video player.
Snimka je bila čista. Kao da je nešto narušavalo kvalitetu.
Pitao sam se zašto se ta vrpca baš sad pokvarila.
Nikad prije nisam imao problema s bilo kojom drugom snimkom.
Nakon toga tom sam kamerom snimao još godinu i pol
prije prelaska na digitalnu. Nikad takvog problema.
Što god to bilo,
tko god bio odgovoran za to, nije htio jasnu snimku.
Htio sam naći potvrdu za objekt koji su vidjeli Lee Roy i Steve
i svi drugi svjedoci u Stephenvilleu 8. siječnja 2008.
Imao sam iskaze svjedoka. Znao sam mjesto i vrijeme
te smjer u kojem su gledali.
Na okupljanju MUFON-a upoznao sam tipa iz Colorada, Glena Schulzea.
Glen je bio bivši vojni radarski stručnjak.
Sve što leti na nebu ulove tzv. primarni radarski podaci.
KOMERCIJALNI MLAŽNJAK
Htio sam da radarski podaci potkrijepe ono što su mi svjedoci rekli.
FAA neće dobrovoljno dati izvješća jer tvrde da se ništa nije zbilo.
Morate poslati zahtjev za pristup informacijama
i prisiliti ih da predaju podatke.
Poslao sam zahtjev u svaku policijsku postaju i vojnu bazu.
Najviše se isplatio zahtjev poslan Saveznoj upravi za civilno zrakoplovstvo.
Dobio sam radarske podatke
pet različitih radarskih antena diljem države Teksas.
Glen Schulze i ja trebali smo četiri mjeseca da prođemo te podatke.
Prije traženja ikakvih nepoznanica ušao sam u trag lovcima F-16.
U potjeri su preletjela dva lovca F-16.
Letjeli su u istom smjeru kao i ta svjetla.
To su ta dva koja su preletjela Comanche, Dublin, Stephenville.
Kad sam identificirao gdje su bili F-16,
počeo sam tražiti objekte bez transpondera.
Htio sam vidjeti sve što nije trebalo biti na nebu.
Dođem do Stevea.
Dakle, gledam tu. Vidim li kakve nepoznanice
koje odgovaraju onomu što je opisao?
Pronalazim radarske podatke
koji potvrđuju ono što su mi rekli Steve Allen i Lee Roy Gaitan.
Došao sam ovamo zapaliti logorsku vatru
i najednom sam vidio svjetla visokog intenziteta
koja se kreću velikom brzinom.
Steve je ovdje.
Dvije radarske točke pokazale su objekt koji se kreće bez transpondera.
Kad smo prvi put ugledali brod, bilo je nekoliko minuta nakon 18 h.
Dvije podatkovne točke odgovaraju vremenu
i zemljopisnom položaju.
Zabljesnulo je nad Stephenvilleom i samo nestalo.
Ovo je izvan vojnog operativnog područja,
pa bi trebalo imati transponder ako je to vojni zrakoplov.
Ali nema. U slučaju Lee Roya
imao sam pet podatkovnih točaka na radaru,
koje upućuju na taj objekt južno od njegove kuće.
Izašao sam.
Nešto mi je privuklo pozornost na jugozapadnom nebu.
Najednom su ti objekti odjurili munjevitom brzinom.
I kretali su se na sjeveroistok.
Kad on kaže da idu na sjeveroistok, deset sekundi poslije nađem podatak.
Ide na sjeveroistok i kreće se iznimno velikom brzinom.
Nije tako često da dobijete radarske podatke
koji potvrđuju upravo ono što je svjedok rekao
u pogledu zemljopisnog položaja i vremena.
To je jasno pokazalo da je ondje nešto letjelo.
I da su brzine kojima su se te stvari kretale
brzine kakve ovdje na Zemlji ne možemo postići.
Priče se poklapaju s radarskim podacima.
Nema sumnje da je na nebu neki objekt
i da taj objekt na nebu nema transponderski kod.
To vam govori da imate posla s nečime stvarnim,
što god to bilo.
Kad ti treba snage, tu je mlijeko.
Dobro!
Nakon pozornosti zbog opažanja NLO-a,
Stephenville više neće biti stran ostatku svijeta.
Milk Duds!
Mlijeko je prirodno…
Vlastima je prijavljeno stotine opažanja NLO-a…
Ako vas zanimaju NLO-i, možda biste trebali doći…
Ako se usudite.
Je li išta od ovoga stvarno? Ne znam. Mislim…
Mislim da su NLO-i jednako stvarni
kao i svjetla u ovoj sobi
ili kamere ispred mene.
Mislim da…
Mislim da su vrlo stvarni. Ali kako vi poimate stvarnost?
To je pravo pitanje.
Čak i Ministarstvo obrane i NASA
angažiraju fizičare
da rade na tom pitanju NLO-a.
Ali istina se ne skriva u tome.
Istina leži više u domeni humanističkih znanosti,
u domeni psihologije, filozofije,
vjerskih znanosti.
Ondje ćete saznati istinu o ovome.
Nijedan vam fizičar neće moći reći što je ovo.
Jer fizičar vam možda može reći kako se ponaša fizička materija,
ali humanističke znanosti će vam reći zašto.
Nije to pitanje za Ministarstvo obrane.
To je ljudsko pitanje.
Zato nisam mogao opravdati šutnju.
Imam osmero djece.
Školujemo djecu kod kuće i zbilja vidimo korist od toga.
Jesi spreman? Gore!
Dobro, koja prvo?
Svaki dan počinje nekom lekcijom iz Biblije.
-Ezekijel je bio prorok. -U Starom zavjetu.
U Starom zavjetu. Poslušajte ovo.
„Pogledah, kad ono sa sjevera silan vihor udario.
Veliki oblak, bukteći oganj
sjajem obavijen.
Usred njega, usred ognja,
nešto nalik na sjajnu kovinu.”
Što je Ezekijel vidio?
Ne mislim na dio s porukom. Shvaćam poruku.
Želim znati što je vidio.
„Gle, na zemlji…
po jedan točak.
Naplatnice im bijahu…”
Prevedite mi ovo.
„…na sve strane pune očiju.”
Oči ili svjetla.
Svjetla ili…
-Bilo što. -Prozori ili… Zar ne?
Kroz razgovor o NLO-ima koji vodim s djecom, čak i najmanjom,
Sveto pismo za njih postaje nešto mnogo stvarnije
od hrpe priča.
Ovo je u Švicarskoj. Neki tip je sve snimio.
To je NLO. Kako to izgleda?
-Kotač u kotaču. -To je bilo prije dva dana.
Kršćanski puk
ne želi vjerovati da je išta od toga stvarno
jer ako povjeruje, to mijenja njihovu stvarnost.
Je li Biblija samo za nas?
Ili je i za njih?
To je pitanje od milijun dolara.
Gdje je poveznica između života, drugih planeta i religije?
Kad bi me netko pitao:
„Je li Bog stvorio druga… stvorenja?”
Rekao bih da jest.
Dok nam je Kent pričao tu priču,
ja sam bio tipičan kreten koji se sprdao i govorio:
„Evo tipa koji je vidio leteći Dorito.”
A kad smo svi podignuli pogled i vidjeli tu stvar,
najednom nas je to promijenilo.
Više gledamo obje strane priče.
Kad sad čujem ljude kako pričaju o tome što vide,
nisam nevjerni Toma.
Pomislim: „Vidjeli su nešto. Znam da jesu. Zašto bi to inače govorili?”
Naravno, današnja bi vam psihologija rekla
da ako proživljavate takve stvari,
ako noću u svojoj sobi nešto vidite,
onda ste shizofreničar.
Ili imate neku drugu tešku duševnu bolest.
Po meni, to nije točno.
To nije u redu.
Kad sam odlučio progovoriti o ovome i napustiti mornaricu,
četiri su me godine dijelile od umirovljenja.
A to bi značilo mirovinu,
zdravstveno osiguranje do kraja života.
Ništa od toga nisam iskoristio.
Okrenuo sam leđa tomu
jer ovdje nije riječ samo o meni.
Uopće nije riječ o meni. Riječ je o svima nama.
Tu je riječ o svima.
Don Quijote. Jedan od najdražih mi romana. U njemu je Don Quijote luđak.
Sve što vidi, vidi u drukčijem svjetlu.
Don Quijote vidi te vjetrenjače,
ali u njegovoj glavi to nisu vjetrenjače, nego divovi.
Znamo da nismo ludi.
Znamo da u tome ima vjerodostojnosti
jer previše je ljudi vidjelo ta svjetla na nebu.
Stoga nismo Don Quijote. To nije cijela priča.
Možete tvrditi da je to bio neki tajni američki projekt.
Ali naše tehnologije ne preskaču najednom
stotinu godina tehnologije.
Postupno se stvaraju.
Mislim da je to što su ljudi ovdje vidjeli bilo inteligentno kontrolirano.
I to nisu proizvele Sjedinjene Države,
a i nijedna druga nacija.
Devet mjeseci poslije, vozila sam kćer na gimnastiku u Dublin
i vidjela sam neka svjetla.
Zaustavila sam auto uz cestu i pogledala kroz prozor.
Treptala su, pojavljivala se i nestajala.
A onda su se nekako grupirala i samo iščeznula.
Bila sam potresena i šokirana. „Bože, vidim ono o čemu svi govore.”
Činilo se kao da se svemir poigrava sa mnom.
U početku sam se tako jako i tako dugo opirala toj priči.
A onda, mjesecima poslije… Evo ga!
Ne mogu vjerovati koliko sam divnih ljudi upoznala.
To je dobra strana izvještavanja o NLO-ima.
Uživala sam u svakoj minuti
i nadam se da ću ovo dugo raditi. Hvala.
ANGELIA JOINER PREMINULA JE 2021.
Da mogu razgovarati s Angelijom, rekla bih joj kako je hrabra bila
što je shvatila da postoji neka priča koja se treba ispričati.
Voljela bih da smo se drukčije rastale.
Zbog toga najviše žalim.
Naša je tvrtka patila
jer sam ja lovio neidentificirani objekt koji smo vidjeli.
To je previše opteretilo naš odnos, a i nju.
Nakon 17 godina zajedničkog života i braka,
naposljetku smo se rastali.
Moja je veza patila. Moja je tvrtka patila.
Ja sam patio.
No i dalje smatram blagoslovom što sam to vidio,
i to ću zauvijek pamtiti.
Još tražim, sve do danas.
Saznat ću što se dogodilo.
Ovo je velika javna tajna.
Sve to što govorim nije ništa novo.
Pitanje je samo hoćete li vjerovati ili ne?
NAKON OVOG SLUČAJA FAA JE PROMIJENILA SVOJU POLITIKU
I RADARSKE PODATKE VIŠE NE USTUPA JAVNOSTI.
RICKY SORRELLS ODBIO JE NAŠE MOLBE DA SE POJAVI U DOKUMENTARCU.
ZA SVJETLA IZNAD STEPHENVILLEA I DALJE NEMA OBJAŠNJENJA.
Rashladit će vas čaša mlijeka Borden!
Kad ti treba snage, tu je mlijeko Borden!
Milk Duds!
Kad ti treba snage, tu je mlijeko!
Dobro!
Mlijeko je prirodno…
Sviđa nam se. Predobro da ostane doma.
Subota. A Elsie, bordenska… u svojoj je kuhinji.
Beauregard, taj bi keks bio još bolji uz čašu mlijeka Borden!
Tako je…
…svježe Mora biti dobro
-Mora biti dobro -Kušajte sve naše mliječne proizvode jer…
…kao okus mlijeka uza sve što jedete.
Milk Duds!
Mlijeko je prirodno
Prijevod titlova: Bernarda Komar