2020 Márciusában költöztünk ide.
Amikor legelőször láttam valamit az égen, nem akartam róla szólni senkinek. Aztán
még 3-4 alkalommal megtörtént, így megemlítettem valakinek lent Dublinban.
Azt mondta, hogy „Ez a hely erről híres.”
Ki volt Ezékiel?
Próféta!
Pontosan, egy próféta volt réges-régen.
Belbiztonsági tanácsadóként sok veszélyelemzéssel kapcsolatos munkát
végzek a kormánynak. Láttam már őket hazudni. A saját szememmel láttam, aminek
tagadták a létezését. Ez olyasvalami volt, mint amit a légierőnél jelentettek.
Az igen!
A mozgás az, ami megragadja a figyelmet. Az a gyors mozgás. Akkor is így
volt.
Ó, anyám!
Ijesztő, nem igaz?
Nem evilági volt, nem lehet máshogy leírni.
"…És a csillag, amit láttak, Betlehembe vezette őket."
Sokan nem hisznek ebben, mivel nem tapasztalták. Ez összezavarja az
elképzelésüket arról, hogy kik is vagyunk mi az Univerzum vonatkozásában.
Vezette őket, szóval tudta hova tart. Nem igaz? Szóval mi volt az?
Egy UFO!
Egy UFO.
Hiszem-e, hogy van élet a Földön kívül? Igen. De nem hiszem, hogy amit láttam egy
másik bolygóról érkezett volna. Úgy gondolom, hogy ezeket a jelenségeket régen
angyaloknak hívták. Szerintem ők hírvivők.
Szeretném tudni, hogy mit mondanak.
A NETFLIX DOKUMENTUMFILM SOROZATA
A idők kezdete óta látnak az emberek megmagyarázhatatlan dolgokat az égen.
-Vajon egyedül vagyunk? -Kell, hogy legyen az
adatokban valami érdekfeszítő…
-Nem titkolunk semmit. -Vannak bolygóközi űrhajók.
Egy űrlény volt nagy szemekkel.
Valami mélységesen fontos dolog történik itt, ami hiteles és valóságos.
UFO-ÉSZLELÉSEK
HÍRNÖKÖK
Mekkora része volt titkosítva a munkájának?
Az egész. Minden, amit csináltam, titkosítva volt. Minden.
A nevem Matthew Roberts. 16 évig voltam titkosszolgálati technikus az amerikai
haditengerészetnél. Jelen voltam a USS Theodore Roosevelt hajón.
Szóval… Ekkor láttam először… a felvételeket.
Ezt figyeljétek! Forog!
Nem is tudom leírni, hogy milyen alakú volt. Talán korongszerűnek lehetne
nevezni. Egyenesen repült, majd az oldalára dőlt.
Amikor a felvételeket néztem, nem láttam olyan repüléshez köthető
alkatrészt, amilyet elvárnánk. Se szárnyakat, se rotorokat. Nem igazán
értettem, hogy mi lehet ez a dolog az égen, és hogy hogyan lehetséges, hogy
repül. Őszintén szólva először eléggé megrendített a látványa, nem voltam képes
racionálisan felfogni az eseményt. Tudtuk, hogy nem a miénk volt. Azt is
tudtuk, hogy nem is másé.
Azt hiszem, így egyetlen lehetséges magyarázat maradt.
Micsoda?
Csak földön kívüli, embertől független technológia lehetett.
Mivel a munkám titkosított volt, és hozzáférésem volt a titkos információkhoz,
tisztában voltam vele, hogy ez nem egy egyszeri esemény volt a
haditengerészetnél. Ezek a dolgok gyakran előfordulnak. Állandóan történnek hasonló
események.
2008 Januárjában több mint 300-an láttak rejtélyes fényeket Közép-Texas felett.
Kutatók szerint ez az elmúlt 30 év legjelentősebb civil észlelése.
ERATH MEGYE, TEXAS - 2008
Stephenville. A világ tejfővárosa. Elég sok tejet termelnek errefelé. Van valami
nagyon furcsa ezen a környéken. Gyakran nézem az eget. Vajon mi lehet odafent?
Vajon mi az, amiről nem tudunk?
Én itt nőttem fel.
Ezekben a kisvárosokban nem lehet sok mindent csinálni. Ha verekedni akartok,
verekedjetek. De aztán még aznap este együtt horgásztok majd lent a folyónál.
Ártatlan játék minden.
Amióta az eszemet tudom, lenyűgöznek a hajtóművek. Olyannyira, hogy kamionos
céget alapítottam. Eléggé kinőtte magát, sok ember dolgozott nekem.
Mindig is volt néhány motorkerékpárom, hajóm, repülőgépem. Csak azért, hogy
lássam, hogy' működnek; egyszerűen lenyűgöztek. 2008-ban nagyszerű életem
volt. Sikeres volt az üzletem, és azt hiszem, akkor már 16-17 éve házas voltam.
Azt kell, hogy mondjam, jól ment a sorom, de… amit aznap este láttam az égen,
mindent megváltoztatott.
2008. JANUÁR 8.
STEVE ÉSZLELÉSE
Hosszú, hideg tél volt. Az volt az első nap, amikor jobb időnk volt, szóval
kijöttünk ide a domb tetejére, hogy tábortüzet rakjunk.
Mike Odom és Lance Jones volt akkor velem. Hirtelen nagyon erős és intenzív fényeket
láttam kelet felé. Nagy sebességgel tartottak az irányunkba. A fények
rendkívül nagy erejűek voltak, semmihez sem hasonlítottak, amit valaha láttam.
Ami meglepett, hogy nem volt szélzaj, sem motorzaj. Teljes csend volt.
Amikor elhaladt mellettünk, a legbékésebb, legkönnyebb érzés kerített
hatalmába, amit valaha éreztem. Majdnem olyan volt, mint egy vallásos tapasztalat.
Mintha eggyé váltam volna vele, bármi volt is az. Ilyesmit sem azelőtt, sem
azóta nem éreztem.
Aztán egy rövid másodperc múlva egyszerűen eltűnt. Nem elrepült vagy
eltávolodott, csak eltűnt. Aztán számoltunk: egy másodperc, kettő, három,
és máris két F-16-os üldözte, nagy sebességgel, utóégetőkkel.
Én pedig azt kérdeztem: "Háborúban áll a világ?"
Beültem a kocsimba, és visszamentem a házamhoz. Látszott rajtam, hogy megrázott
a dolog. Elmondtam a feleségemnek, hogy mit láttam, mire ő: "Ne beszélj róla
senkinek. Az emberek azt fogják hinni, hogy őrültek vagyunk". Erre én: „Láttam,
amit láttam."
Másnap felhívtam az újságot, a Stephenville Empire-Tribune-t.
Aznap a szerkesztőségben nem volt nagy nyüzsgés.
Angelia Joiner a szerkesztőségben dolgozott, amikor Steve Allen
betelefonált. A férfi azt mondta, hogy valami különöset látott az égen.
Valami ilyesmit mondott: "Nem akarom, hogy azt higgye, őrült vagyok", majd elkezdett
mesélni nekem egy történetet, amit elég elképesztőnek találtam.
Angelia röviden elbeszélgetett vele, majd feljött az irodámba, és azt mondta: "Ezt
nem fogod elhinni" Késő délután volt, ekkora már összeálltak az aznapi cikkeink,
szóval, azt mondtam: "Holnap megbeszéljük.”
Kaliforniában nőttem fel. A vőlegényem a tejiparban dolgozott. A
családja ideköltözött, összeházasodtunk és követtük őket. Megdöbbentő változás volt
számomra.
Vezető szerkesztőként én voltam a felelős a teljes tartalomért, és
bizonyítanom kellett. Én voltam a legfiatalabb szerkesztő, akit valaha is
felvettek a lap főszerkesztőjének. Én voltam a második nő, és még mindig
kívülállónak tekintettek. Úgyhogy volt bennem némi bizonytalanság.
Másnap reggel kezembe fogtam az újságot. A címlapon hatalmas betűkkel az
"UFO" felirat állt.
Olyan érzés volt, mintha gyomorszájon vágtak volna. Azt gondoltam, hogy ez a
karrierem végét jelenti.
"Steve Allen, és két barátja a texasi naplementében gyönyörködtek, amikor valami
megmagyarázhatatlant láttak.”
A főnököm arra utasította Angelia-t, hogy még aznap este változtassa meg a címlapot.
Ő volt a főnök, de én voltam a főszerkesztő, szóval úgy éreztem, hogy meg
fogják kérdőjelezni a hitelességemet és az ítélőképességemet.
"A hajó nem látszott jól és néma volt, de a fényei két kilométer hosszúnak tűntek".
Ez is nagyon kiborított!
A főcímet leszámítva hajóként hivatkoztak rá. Mintha mindenképpen egy
űrhajóról lenne szó.
Aznap úgy rontottam be az ajtón, mint egy őrült. Dühös voltam. Emlékszem, hogy
sikoltozva mentem be a főnököm irodájába: "Mit tettél?!" Ő azt mondta: "Tévedtél;
nézd csak meg, minden újságot eladtunk a megyében."
Amikor elkezdtem olvasni a történetet, nem tudtam, hogy mit csináljak. Azt gondoltam
magamban: "Ezek szerint mások is látták, amit én! Elmondjam valakinek?"
LEE ROY ÉSZLELÉSE
A feleségemnek születésnapja volt, és ki akartunk kölcsönözni egy filmet. Kimentem
a járőrkocsimhoz a hitelkártyámért.
Ahogy sétáltam vissza, valami felkeltette a figyelmemet.
Láttam, ami megjelent - én buboréknak vagy gömbnek hívom. Vöröses, narancssárga,
tűzszerű színe és hatalmas mérete volt. Teljesen ráfókuszáltam.
A kisfiam azt mondta: „Apa, nézd!”
Ott voltak ezek a fények, villogtak, mint valami pulzálás, valahogy így.
Szétszóródtak. 11 vagy 12 fényt tudtam megszámolni.
Hirtelen ezek a dolgok csak úgy elhúztak, óriási sebességgel.
Talán egy-két perccel később hallottam, hogy jönnek a vadászgépek.
Ugyanabba az irányban repültek; ugyanazon az úton, mint ezek a fények.
Azt hiszem ugyanazok voltak, mint amiket Steve Allen látott.
Miután az újság megjelent, Lee Roy felhívott. Akkor még nem ismertem őt, de
elmondta a történetét, ami időben pontosan megegyezett a miénkkel.
Én pedig megkérdeztem, hogy tudna-e segíteni nekünk, de azt mondta sajnálja,
de nem.
Azért szavaztak rám a társaim, hogy megvédjem őket.
Mit gondoltak volna, ha megtudják, hogy ezt állítom? Azt hittem, hogy tönkre fogok
menni.
Azt mondtam: "Megértem Lee Roy, de szükségem van valakire, akinek van egy kis
hitelessége.”
Azt mondta: "Te is láttad, és a világnak is tudnia kell róla."
Lee Roy Gaitan-nek van vesztenivalója.
Nagyon tisztelem őt, mert amikor hívtam, egy kicsit habozott. Aztán azt mondta:
"Szerintem ez fontos. Amit láttunk, az nem volt mindennapi."
Épp most láttam néhány furcsa fényt, amelyek hatalamas sebességgel haladtak. Én
ilyet még nem tapasztaltam!
Azt hiszem, ő volt az első komoly megyei tisztviselő, aki bekerült a jegyzőkönyvbe.
Ez megemelte a történet hitelességét.
Amikor először hallottam a jelentésekről, azt gondoltam, hogy valami jelentős dolog
történhetett.
Nem tudtam, micsoda, de érdemesnek tűnt nyomozásba kezdeni.
Kémia szakon végeztem. Eleinte mérnökként félvezetőkkel foglalkoztam, az elmúlt 16
évben pedig az UFO-jelenségek tanulmányozásával töltöttem az időmet.
Mindig is próbáltam tudományosan megközelíteni a témát.
A MUFON a Közös UFO Hálózat rövidítése. Ez egy olyan szervezet, ami az
UFO észleléseket vizsgálja. 2008-ban én voltam a MUFON kutatási igazgatója.
Emlékszem, figyeltem a beérkező jelentéseket, amikor hirtelen több mint 20
bejelentés érkezett Stephenville és Dublin környékéről. Tudtam, hogy történt valami
szokatlan.
A véleményem akkoriban az volt, hogy a lehető leghamarabb oda kell mennünk, és ki
kell vizsgálnunk ezt az ügyet.
Én nem hallottam a MUFON-ról, mielőtt kapcsolatba léptek volna velünk. Nyomozást
kezdeményeztek, mi pedig felajánlottuk nekik a Rotary épületet.
A dublini First National Bank elnöke vagyok.
Nagyapám a 30-as években Dublin polgármestere volt, aztán az apám is
polgármester volt, majd a bátyám is.
Szóval, igen, eléggé régóta élünk Erath megyében.
A Közös UFO Hálózat nyomozói a hétvégén megvizsgálják a Stephenville-i
észleléseket.
Éppen pakoltam a termet, amikor a fickó azt mondta: "35-nél többen még sohasem
jöttek el.”
Felállítottunk úgy 35-40 széket,
De aztán amikor kinyitottuk az ajtót, a terem megtelt.
Több százan tolongtak a dublini Rotary Clubban.
Egy hatalmas kék színű fényt láttam.
Hatalmasok voltak.
Szinte rá sem lehetett nézni.
Gyors volt és csendes.
Az épület zsúfolásig megtelt. Még a járdán is voltak emberek.
Néhányan, akik eljöttek, egyszerűen megfordultak és elsétáltak. Nem bírták a
tömeget.
Legalább 500 szemtanú töltötte meg a termet.
A MUFON emberei kissé meglepődtek, mert még soha nem láttak ilyesmit. Rendkívül
kevés esetben van ehhez hasonló észlelésük.
Kitettük az összes széket, de az emberek csak gyülekeztek tovább.
A szemtanúk tegyék fel a kezüket!
Mintha mindenki látott volna valamit.
Valószínűleg a százat is megközelítette a szemtanúk száma.
Ott voltak a houstoni lapok, a dallasiak, a Texason kívüliek. Talán ezt
hívják médiacirkusznak.
A következő napokban elárasztottak minket a tudósítók.
Egy texasi kisvárosban több tucat ember beszél váratlan látogatókról.
-Ti hisztek az ufókban? -Igen!
Az egész város teljesen átalakult.
A Stephenville feletti égbolt már nem a régi, mióta január 8-án egy UFO szelte át.
Az észak-texasi várost elragadta az UFO-mánia.
Voltak japán filmes stábok, és brazilok is. A japánoknak egyszer tréfásan azt
mondtam: "Tudják, ez a világ tejfővárosa." Erre ők: „Akkor az űrlények
szeretik a tejet!”
TEJÜZEM
Nem csoda, hogy szürkék és soványak, ez D-vitamin hiány!
Van tejed?
Egy középiskolás klub tervezett egy pólót, amivel 4000 dollárt kerestek.
El sem hiszem!
Fóliasapkák az idegenek ellen. Jól néztek ki!
Az emberek remekül szórakoztak.
Régóta nem volt ilyen izgalom Stephenville-ben!
Egyik este a férjemmel elmentünk vacsorázni egy étterembe, amikor hirtelen
bekapcsolták a tévéket, és ott voltak…
Ide-oda mozogtak a fények.
A texas-i éjszakai égbolt különös kérdéseket vet fel.
Amikor ez elhangzott, elnémult az egész étterem.
Hallgassák meg Angelia Joiner-t, az Empire-Tribune munkatársát.
Nagyon hasonló történeteket hallottam azoktól, akik megkerestek minket. A
megfigyelések következetesnek tűnnek.
Angelia már az első bejelentéstől kezdve teljesen komolyan vette az egész
történetet.
Az első cikkünk után egy kicsit megijedtem. Azt gondoltam: "Ó, istenem, ez
nagyobb ügy, mint amiről valaha is álmodtam”
Az emberek azzal hívtak fel, hogy "Hé, Dublin van az újság címlapján!" Ez
nagyszerű érzés volt, de ugyanakkor vannak olyanok is, akik szeretnek
gúnyolódni, egyszerűen imádnak viccet csinálni az ilyesmiből. Volt néhány Fort
Worth-i rádióállomás, akik eljöttek és valójában csak viccelődtek a helyzettel.
Elvitték a kutyámat, a feleségemet, de a kocsimat nem adom!
Voltak, akik azért jöttek, hogy lejárassák a helyieket.
Ha látok egy ilyen zöld szörnyeteget, akkor majd hiszek benne.
Így amikor a mi észleléseink megtörténtek, nem igazán szóltunk róluk
senkinek.
PAT ÉS LISA ÉSZLELÉSE
Már kezdett besötétedni. Kent barátom mesélt nekünk egy történetet valamiről,
amit néhány nappal korábban látott.
Felnéztem az égre, és amit láttam, az kicsit sem volt szokványos.
Azt mondta, hogy egy óriási méretű tortilla chips-re hasonlított.
Háromszög alakú volt, én tortilla-nak neveztem.
Felállt, nyújtózkodott egyet, majd hirtelen megszólalt: "Visszajöttek!" Erre
én: "Kik jöttek vissza?" Erre ő csak felmutatott az égre. Láttam egy nagy
háromszög alakú valamit,
De ami elképesztő, hogy nem volt hangja. Teljesen csendes volt.
Nem tudtam feldolgozni, amit láttam, mert hatalmas volt, és csak néztem, és azt
gondoltam: "Mi ez az izé?". Aztán hirtelen eltűnt.
Mintha köddé vált volna.
Nem féltem, de egy idő után kezdtem kételkedni önmagamban. Azon tűnődtem, hogy
láttam-e egyáltalán valamit. Másnap tudtam, hogy senkinek nem szabad beszélnem
róla.
Ott ültem, és azt gondoltam: "Igen, most láttam ezt a valamit, és láttam ezeket a
fényeket." Kinek kellene beszámolnom róla, és ha megteszem, milyen
következményei lesznek?
Amit nem értünk, azt megpróbáljuk megmagyarázni,
De a kultúránk nyitott arra is, hogy elfogadjuk azokat a dolgokat,
Amelyek nem láthatóak vagy nem érthetőek.
Mi nem támaszkodunk állandóan tényekre, mint itt, az Egyesült
Államokban.
Ha megmagyarázhatatlan valami, az nem feltétlenül jelenti azt, hogy nem
valóságos.
2008-Ban fényeket láttam az égen. Amikor megláttam őket pontosan
ugyanolyanok voltak, mint először; már tizenévesen is láttam őket.
NORMA ELSŐ ÉSZLELÉSE
Mexikóiak vagyunk. A karácsonyi szünetben arra készültünk, hogy a
családunkkal elutazzunk Michoacanba.
Anyám előző este a tejgazdaságban volt. Azt mondta: "Amikor kint voltam a borjak
etetésénél, buborékszerű fényeket láttam az égen. Lehet, hogy gonosz
szellemek voltak?" A kultúránk eléggé babonás, így amikor meglátta őket, nagyon
megijedt. Másnap elindultunk Mexikóba. Amikor az autóban ültünk, újra
felbukkantak ezek a fények. Anyám azt mondta: "Ezek azok, amik tegnap voltak az
égen." Az autóból én és a két testvérem is láttuk őket.
Csak annyit tudok, hogy amit 1989-ben láttam, az ugyanaz volt, mint amit
2008-ban is láttam.
NORMA MÁSODIK ÉSZLELÉSE
Fort Worthből jöttünk haza, én és a férjem. Kora este volt, amikor ismét
láttuk a fényeket. A buborékok feltűntek valahol, aztán eltűntek, és máshol
jelentek meg. Erre nem képes semmilyen repülőgép, vagy helikopter.
Ahogy felfelé néztünk, én próbáltam az ablakon keresztül lefényképezni a
jelenséget, de a kamera egyszerűen nem volt elég gyors ahhoz, hogy sikerüljenek a
képek. Ezután a buborékok eltűntek.
Hiszem, hogy ha valaki a mi vidékünkre téved, annak oka van. Mit kereshetnek itt?
Ma a Don Quijote-ról fogunk beszélgetni. Ki ismeri?
Szeretek diákokkal dolgozni. Mindig azt mondtam nekik: "Legyenek saját
gondolataitok." Minden érmének két oldala van. Nem azt mondom, hogy
szálljanak szembe a szüleikkel, csak azt, hogy tájékozódjanak.
Nagyon szerettem volna kideríteni, hogy mi az, amit láttunk. Ahogy egyre jobban
beleástam magam, válaszok helyett inkább a kérdéseim gyűltek.
Nem volt elég bátorságom ahhoz, hogy felhívjam a haditengerészeti
légitámaszpontot. Angela megtette, beszélt Carl Lewis őrnaggyal.
Felhívtam őket, hogy utánanézzek: küldtek-e F-16-osokat a környékre? Azt
válaszolták, hogy ilyen nem történt.
A légierő egyik repülőgépe sem járt a térségben.
Az őrnagy mindenféle magyarázattal válaszolt az észlelésekkel kapcsolatban,
például, hogy egy magasan szálló repülőgép visszaverődése lehetett. A
fényes fehér seggemnek lehetett a visszaverődése!
Nagyon aggódtam Steve Allen miatt. Látszott rajta, hogy le van sújtva. A
felesége azt mondta, hogy állandóan az interneten kutakodott; képeket keresett,
próbált valami olyat találni, ami hasonlított arra, amit látott.
Mondtam a feleségemnek, hogy a többiekkel beülünk a repülőinkbe, és
megkeressük, amit láttunk. Neki persze nem tetszett az ötlet. Ez olyan, mint amikor
a gyerekeknek megtiltanak valamit; úgy is azt csinálnak, amit akarnak.
Az első gondolatunk az volt, hogy megkeressük, honnan indult. Nem jöhetett a
semmiből.
Minden lehetőséget megvizsgáltunk. Átfésültük az egész
területet.
Aztán a harmadik éjszakán…
A rádión azt kérdeztem a többiektől, hogy "Nem érzitek úgy, hogy tűt keresünk a
szénakazalban?"
Sok szemtanúval láttam már megtörténni, amit Steve-vel kapcsolatban tapasztaltam.
Az ember úgy érzi irányítja az életét. Aztán hirtelen meglát valamit a közvetlen
környezetében, ami annyira hihetetlen, hogy alapjaiban rengeti meg azt, amit
egész addigi életében a világról gondolt.
Ricky Sorrells ezekben az erdőkben vadászott, amikor elmondása szerint az UFO
megállt a feje fölött.
Éppen itt álltam, amikor megláttam.
Ricky története nagyon érdekes.
Az ő észlelése két héttel a stephenville-i eset előtt történt.
RICKY ÉSZLELÉSE 2007. DECEMBER
Személyesen találkoztam Rickyvel, és ő elmesélte nekem a történteket.
Szarvasvadászaton volt. Hirtelen minden elsötétült, mintha felhők gyűltek volna az
égen. Felnézett, és egy objektumot látott.
Nem tudta megmondani a méretét vagy az alakját, mert olyan nagy volt, hogy
egyszerűen mindent eltakart fölötte.
Felemelte a puskáját, hogy a távcsövön keresztül vizsgálja meg a jelenséget. Azt
mondta, hogy nem voltak rajta csavarok, szegecsek, és úgy tűnt, hogy mindenhol
hézagmentes. Csak ennyit látott. Aztán rálőtt a puskájával, de rájött, hogy ez
nem a legokosabb ötlet.
-Nem akart csillagközi háborút indítani. -És amikor elindult, rendkívül
gyors volt. Eltűnt egy pillanat alatt.
Azt mondta: "Elképesztő. Ennek a hatalmas tárgynak, ami ilyen nagy
sebességgel szállt fel, magával kellett volna, szívnia engem is. De nem volt
semmi; se hang, se szél."
Valahogy nem lépett kölcsönhatásba a légkörrel.
Egy reggel Ricky eljött hozzám, és sírva fakadt. Megkérdeztem tőle: "Ember,
mi történt?" Azt mondta: "Lee Roy, zaklatnak engem."
"Kik zaklatnak?" – kérdeztem. Erre ő: "Nem tudom, azt mondták, hogy a kormánynak
dolgoznak."
Ricky-t egyértelműen megfélemlítették.
Talált egy töltényt, katonai minőségű volt. Szerinte talán szándékosan hagyták
ott, hogy meggyőzzék, tartsa a száját.
A következő dolog, amire emlékszem, hogy felhívott.
Azt mondta: "Valami történik, zaklatnak engem. Helikopterek repkednek a házam
fölött, halálra hajszolják a marháimat." Azért hívott, mert aggódott
értem.
Angelia, feltételezve, hogy Ricky nem őrült, mit gondolsz az ügyről?
Nos, úgy érzem, hogy talán Ricky-t emelték ki, egyszerűen azért, mert ő volt az, aki
nappal észlelte az UFO-t. Neki részletesebb emlékei voltak, mint bárki
másnak. Azt gondolom, hogy ez lehet az oka annak, hogy zaklatják őt.
Hirtelen Ricky mindenkivel beszélgetni kezdett. Szerintem ő sokkal többet látott,
mint akármelyikünk.
Ricky azt mondta, hogy látott valamiféle lényt az objektum belsejében, ami egyfajta
rovarra, talán egy imádkozó sáskára hasonlított.
Úgy gondolom, hogy Rickyt valószínűleg megkeresték, és pénzbeli megállapodást
ajánlottak neki.
Azt akarták, hogy csendben maradjon.
Egyik délután felhívott egy ezredes, és körülbelül 2 órán át beszélgetett velem.
Azt mondta, hogy sokat tanakodtak rólam, arról, hogy mit tegyenek velem. "Maga egy
eléggé ismert fickó. Ha csak úgy eltűnne, az gyanús lenne."
120 Csomós széllel szemben haladnak.
Azon kaptam magam, hogy újra és újra megnézem a felvételeket. Szinte
megszállottan.
Nem voltam tisztában azzal, hogy a felsőbb vezetés mit kezdett ezzel az
értesüléssel.
2017-Ben átkerültem a Haditengerészeti Hírszerzési Hivatalhoz. Elemzőnek
készültem. Nem sokkal azután, hogy odakerültem, elkezdtem a jelenséggel
kapcsolatos, utólagos tapasztalatokat érezni magamon.
Ez volt a kezdete annak, hogy éjszaka ismeretlen lényeket láttam a szobámban.
Éjszakánként gyakran felébredtem. Azt éreztem, hogy a testem csúszik az ágyon.
Éreztem, hogy el akarnak vinni.
Felébredtem, mert azt éreztem, hogy egy kéz megfogja a karomat. Pont itt.
Így hát megpróbáltam az arcomhoz emelni a kezemet, hogy megdörzsöljem a szemem, de
rájöttem, hogy nem tudok mozogni. Csak egy sötét alak körvonalait láttam. A törzsét,
a két karját, és a fejét, ahogy fölém magasodott.
Amikor a haditengerészetnél voltam, és láttam ezt a felvételt, tudtam, hogy
valami nincs rendben. Tudtam, hogy vannak lények, akik nem humanoidok. Amikor
elkezdtek megjelenni a szobámban, bebizonyosodott, hogy mindez valóságos, és
nem őrültem meg. Tudtam, hogy miről van szó.
Azt a mindenit!
Van mindenféle szenzoros bizonyíték, és radarbizonyíték.
Szerintem van elég felvétel - hogy ha az egészet kiadnák, nem is kellene
magyarázatot adniuk, elég lenne, ha csak annyit mondanának: "Ennyi, amink van, és
nem tudjuk, hogy mit jelent.” Nem lenne kétséges, hogy a jelenség valós-e vagy
sem. Mindenki tudná, hogy mi az igazság.
Az amerikai hadsereg most azt állítja, hogy nem UFO-kat, hanem vadászgépeket
láthattak Stephenville környékén.
A hadsereg most azt állítja, hogy mégiscsak kiképzést tartott a területen.
Tíz F-16-os volt a Brownwoodi katonai területen.
A katonai szóvivő szerint egy belső kommunikációs hiba az oka a téves
információk közlésének.
Nem volt több új észlelés. Nem kaptunk választ a kormánytól arra, hogy mi
lehetett mindez. Ha nincs valami új és jelentős fejlemény, akkor muszáj mással
foglalkoznunk.
Ez nehéz volt Angelia számára. Nagyon nehezen tudta elengedni az ügyet.
Egyszerűen nem tudtam magukra hagyni a tanúkat. Ők is reflektorfénybe kerültek,
ahogy én is. Ráadásul mélyen megrázta őket, amit láttak.
Adtam neki egy feladatot. Volt egy olyan érzésem, hogy aznap nem fogja megcsinálni.
Ránéztem a számítógépére, és felfedeztem néhány e-mailt, amelyeket ő küldött, és
amelyekben azt írta, hogy az újság, az itteni vezetőség, köztük én, és a városi
tisztviselők nyomására kellett lezárnunk az ügyet. Feldúlt voltam emiatt, mert
semmi sem volt belőle igaz.
Angelia története nagyon furcsa. Egyik reggel bement a munkahelyére, és a
számítógépe eltűnt. Azt mondták neki, hogy már nem dolgozik ott.
Megszüntették a munkaviszonyát? Igen.
De az is igaz, hogy már ő sem akart maradni, folytatni akarta az ügyet.
Ha megnézzük, a modern kori UFO-jelenségek története már 75 éve
íródik. Ennek ellenére még mindig nem tudunk róla sokkal többet, mint 75 évvel
ezelőtt.
Ez sokakat aggaszt a tudomány területén, mert nincsenek kristálytiszta, szilárd
bizonyítékok. Ez az igazán rejtélyes a jelenségekben. Hol vannak a válaszok?
LEE ROY MÁSODIK ÉSZLELÉSE 2008. FEBRUÁR 2.
Hajnali 3 óra volt, Stephenville-ben dolgoztam másodállásban.
Riasztás érkezett egy üzletből. Elindultam, és tájékoztattam a
seriffhivatalt, hogy a közelben vagyok, és fogadom a hívást.
Amikor kiszálltam a kocsiból, megpillantottam egy pulzáló gömböt, fent
az égen.
Megfogtam a műszerfali kamerámat és beállítottam úgy, hogy videóra vegye ezt a
tárgyat. Hazavittem a videót és betettem az otthoni lejátszómba, ami akkoriban még
VHS volt.
A videón nem volt tisztán kivehető a tárgy. Olyan volt, mintha valami zavarta
volna a felvételt.
Azt gondoltam: "Miért pont most romlott el ez a szalag?!”
Azelőtt nem volt vele semmi baj, és utána még egy évig működött hibátlanul,
amíg digitálisra váltottam. Semmi baj nem volt vele.
Bármi volt is ez a dolog, bárki volt is a felelős érte, nem akart tiszta
felvételeket róla.
Bizonyítékot akartam találni arra az objektumra, amelyet Lee Roy és Steve,
valamint az összes többi szemtanú látott Stephenville-ben.
Megvoltak a tanúvallomások. Tudtam, hogy mikor történtek, hol voltak, és hogy merre
néztek. A MUFON rendezvényen találkoztam egy coloradói fickóval, Glen Schulze-cal,
aki a hadseregben volt radarszakértő. Bármit, ami az égen megjelenik, az
úgynevezett 'elsődleges radaradatokkal' rögzítenek.
Tehát ezekre az adatokra volt szükségem, hogy alátámasszam a szemtanúk vallomásait.
Az FAA nem adja ki ezeket az adatokat. Ki kell tölteni egy "információszabadságról
szóló törvény" kérelmet, hogy hozzá lehessen jutni.
Minden rendőrkapitányságnak, és minden katonai bázisnak küldtem ilyen kérelmet.
Az egyetlen kérvény, ami célhoz ért, az az FAA-hez intézett volt, amely Texas állam
öt különböző radarantennájának adatait bocsátotta rendelkezésemre.
Glen Schulze és én négy hónapig vizsgáltuk ezeket az adatokat.
Mielőtt az objektumok után kutattam volna, először az F-16-osokat követtem
nyomon.
Két F-16-os jelent meg az égen.
Ugyanabba az irányba repültek, mint a fények.
Ez a kettő repült le Comanche-be, Dublinba és Stephenville-be. Miután azonosítottam
az F-16-osokat, elkezdtem keresni azokat az objektumokat, amiknek nem volt
transzponderük.
Mindent látni akartam, aminek nem lett volna szabad az égen lennie.
Eljutottam oda, ahol Steve észlelése történt, és elkezdtem ellenőrizni az
adatokat.
Olyan radar-adatokat találtam, amelyek megerősítik azt, amit Steve Allen és Lee
Roy Gaitan mondott nekem.
Kijöttünk ide, hogy tábortüzet rakjunk, és hirtelen nagy intenzitású, gyors fényeket
láttunk az égen.
Steve itt volt. Két olyan radarpont is volt, amely egy transzponder nélkül mozgó
tárgyat mutatott.
Először pár perccel hat óra után láttuk a fényeket.
A két adatpont megfelelt az időpontnak és a földrajzi helynek is.
Felvillant Stephenville felett, majd egyszerűen eltűnt.
Ez a katonai működési területen kívül van, ezért transzponderrel kellett volna
rendelkeznie, ha valóban katonai repülőgép lett volna. Lee Roy esetében
körülbelül öt pontot találtam az adatokban, ami azt jelezte, hogy az
objektum a házától délre volt.
Kijöttem. Valami felkeltette a figyelmemet a délnyugati égbolton.
Hirtelen ezek a dolgok csak úgy kilőttek, elképesztő sebességgel. Úgy
emlékszem, hogy északkelet felé vették az irányt.
Tíz másodperccel később újabb adatpont jelent meg a radaron, ami északkelet felé
tartott, és rendkívül nagy sebességgel haladt. Nem túl gyakran kapunk olyan
radar-adatokat, amelyek pontosan alátámasztják azt, amit a szemtanúk
állítottak az észleléseikről.
Ez feketén-fehéren megmutatta, hogy volt valami az égen. Azt a sebességet, amivel
ezek a dolgok repültek, mi itt a Földön nem vagyunk képesek elérni.
A történeteket alátámasztották a radaradatok. Egyáltalán nem kétséges, hogy
volt egy objektum az égen, és az is biztos, hogy nem volt transzponder kódja.
Bármi volt is, biztosan ott volt az égen.
Több száz UFO észlelést jelentettek.
Aki UFO-t akar látni, menjen ki a kertjébe!
Valódiak ezek a dolgok? Nem tudom.
Szerintem az ufók ugyanolyan valóságosak, mint a fények ebben a
szobában, vagy a kamerák, amelyek itt állnak előttem. Azt hiszem, hogy… Nagyon
is valóságosak. A kérdés inkább az, hogy mit tartunk valóságosnak.
Látjuk, hogy a Védelmi Minisztérium és a NASA is fizikusokat alkalmaz, hogy az
UFO-kérdésen dolgozzanak.
De szerintem nem itt rejlik a válasz.
Ez inkább a humán tudományok, a pszichológia, a filozófia és a
vallástudományok területére tartozik. Ott fogjuk megtalálni az igazságot. Egyetlen
fizikus sem fogja tudni megmondani, hogy mi ez pontosan.
Mert a fizikus talán meg tudja mondani, hogyan viselkedhet a fizikai anyag, de a
humán tudományok arra adnak választ, hogy miért. Ez nem védelmi minisztériumi
kérdés; ez emberi kérdés. Ez az, amiről szerintem szó van.
Én ezért nem tudtam elfogadni, hogy nem szólalhatok meg.
8 Gyerekem van.
Mindannyian magántanulók, ami nekünk bevált.
Gyere csak! Na mivel kezdjük?
Minden nap hittannal indul.
Ezékiel próféta volt.
Az Ószövetségben.
Pontosan. Szóval, ezt figyeljétek: „Láttam, hogy forgószél jött észak felől,
nagy felhővel és egymást érő villámlással, körülötte fényözönnel. A
közepéből, a villámok közül mintha ezüstös csillogás tündöklött volna.”
Mit látott Ezékiel? Nem az üzenet része érdekel, az üzenet részét értem. Az
érdekel, amit látott.
S lám, egy kerék hirtelen megjelent a Földön. A kerülete pedig tele volt
szemekkel. Ez szerintetek mit jelent? Körös-körül.
Szemekkel… fényekkel?
Fényekkel vagy?
-Bármi lehet. -Vagy ablakokkal.
Én úgy gondolom, hogy az UFO-król való beszélgetés a gyerekeimmel sokkal többé
teszi számukra a Szentírást, mintha nem csak puszta történetek lennének.
Ez Svájcban történt, egy fickó levideózta. Szerintetek mire hasonlít?
Egy kerék a kerékben.
A keresztény népesség nem akarja elhinni, hogy mindez valóságos, mert ha ez
így lenne, az megváltoztatná az egész valóságukat. Akkor a Biblia csak nekünk
szól? Vagy nekik is szól?
Ez az egymillió dolláros kérdés. Az élet más bolygókon és a vallás hogyan
illeszkedik egymáshoz?
Ha valaki megkérdezné tőlem: Isten teremtett-e más lényeket? Azt válaszolnám,
hogy igen.
Amikor Kent elmesélte nekünk ezt a történetet, én voltam a tipikus bunkó;
megnehezítettem a dolgát, és azt mondtam: "Itt van egy fickó, aki látott egy repülő
tortillachips-et." És amikor mindannyian felnéztünk és megláttuk ezt a dolgot,
akkor hirtelen megváltozott minden, megértettük a történet mindkét oldalát.
Amikor azt hallom, hogy az emberek mesélnek az észleléseikről, nem
tamáskodom. Az fut át az agyamon, hogy: „Biztosan láttak valamit. Különben miért
mondanák?"
Persze a mai pszichológia már ezt mondaná: "Ha ilyen dolgokat tapasztalsz,
és lényeket látsz éjszaka a szobádban, akkor valószínűleg skizofrén vagy. Esetleg
valamilyen más súlyos mentális betegséged van.” Szerintem ez egyáltalán nem helyes.
Amikor meghoztam a döntést, hogy beszélek erről, és hogy kilépek a
haditengerészetből, négy év választott el a nyugdíjazástól. Az azt jelentette volna,
hogy életem végéig nyugdíjat és egészségbiztosítást kaptam volna. Én
mindezt otthagytam az asztalon. Elhagytam, mert ez nem csak rólam szól. Ez nem csak
az én ügyem.
Ez mindannyiunk ügye. Mindenkié.
A Don Quijote az egyik kedvenc regényem. Don Quijote egy őrült. Mindent
más megvilágításban lát.
Don Quijote látja ezeket a szélmalmokat, de az ő fejében nem
szélmalmok, hanem óriások.
Tudjuk, hogy nem vagyunk őrültek. Tudjuk, hogy van valami hihető ebben, mert
túl sokan látták ezeket a fényeket az égen.
És így nem vagyunk Don Quijote-ék. Ez ennél többről szól.
Lehet így is érvelni: "Nos, ez valami titkos amerikai projekt volt". De ezzel az
a probléma, hogy a technológiáink nem ugranak át hirtelen 100 évnyi fejlődést.
Fokozatosan jönnek létre.
Ebben az esetben úgy gondolom, hogy bármit láttak is az emberek, azt valakik
irányították, és nem az Egyesült Államokban, vagy bármely más országban
gyártották.
Körülbelül kilenc hónappal később, amikor a lányomat tornára vittem
Dublin-ban, fényeket láttam.
Lehúzódtam az út szélére, és kinéztem az első ablakon. A fények csak pislogtak,
jöttek és mentek, élesek voltak, majd homályosak, aztán egyszer csak
összeálltak, és eltűntek. Megdöbbentett a dolog.
Azt gondoltam: "Istenem, most én is látom, amiről mindenki beszélt."
Úgy éreztem, mintha az univerzum egyfajta tréfát űzne velem.
Az elején sokáig nagyon ódzkodtam a történettől, aztán hónapokkal később
megtapasztaltam a saját bőrömön is.
El sem hiszem, hogy mennyi csodálatos emberrel találkoztam. És ez a jó az UFO-s
tudósításokban. Minden percét imádtam, és remélem, hogy még sokáig folytathatom.
Köszönöm.
Ha újra beszélhetnék Angeliával, elmondanám neki, hogy milyen bátor volt,
amiért megértette, hogy van egy történet, amit el kell mesélnie. Nagyon sajnálom,
hogy így váltak el az útjaink.
Az üzletünk megszenvedte, hogy üldöztem ezt az azonosítatlan tárgyat, amit láttam.
Ez jelentősen megterhelte a feleségemet és a kapcsolatunkat is. 17 év házasság után
végül elváltunk. Ezt az ügyet a kapcsolatom is megszenvedte, a cégem is
megszenvedte, és én is.
Mindig áldásnak tartom, hogy láttam, és örökre megmarad az emlékezetemben.
Még mindig keresem, a mai napig, és ki fogom deríteni, hogy mi történt.
Ez egy nagy, nyílt titok. Én semmi újat nem állítok. A kérdés csak az, hogy az
ember elhiszi-e vagy sem.
Az esetet követően az FAA megváltoztatta a szabályzatát.
Ma már nem hoznak nyilvánosságra radaradatokat.
Ricky Sorrells nem kívánt szerepelni a műsorban.
A stephenville-i fényekre azóta sincs magyarázat.