Коли ми лише переїхали сюди в березні 2020 року
і я вперше помітив щось у небі,
я вагався, чи варто комусь казати.
Але це повторювалося знову, десь три-чотири рази,
і я розповів декому в Дубліні.
Мені сказали: «Ти ж знаєш, це місце славиться цим».
Ким був Єзекиїл?
Пророком.
-Так, Єзекиїл був пророком. -Ага!
І це все було дуже давно, так?
Як консультант із нацбезпеки
я багато працюю над аналізом загроз для уряду.
Я бачив, як уряд нахабно брехав.
Коли я стояв у місці, щодо якого вони обманювали.
Те, що я тут бачив, дуже схоже
на те, що бачили наші пілоти.
Так! Спіймав!
Найбільшу увагу привертає рух,
цей швидкий рух. Точно такий, як ми бачимо тут.
Господи.
Я знаю. Правда страшно?
Це щось потойбічне. Інакше це не пояснити.
«І зірка, яку вони бачили, привела їх до Віфлеєма».
Одна з причин, чому багато хто не вірить,
полягає в тому, що вони не бачили цього,
а воно ламає їхню концепцію того,
ким ми є у всесвіті.
…і вона вела їх, тож вони знали, куди йдуть. Розумієте?
-Угу. -Тобто це було…
НЛО!
НЛО.
Чи вірю я в життя на інших планетах? Так.
Але я не думаю, що це люди з інших планет.
Думаю, це ті, кого називають ангелами.
Думаю, це посланці.
І мені кортить почути послання.
Від початку історії
люди бачили непояснимі речі в небі.
Чи ми єдині у Всесвіті?
У даних буде щось варте дослідження.
Ми нічого не приховували.
Міжпланетні космічні кораблі існують.
Це був прибулець з великими очима.
Тут відбувається щось дуже важливе, автентичне і справжнє.
КОНТАКТИ
ПОСЛАНЦІ
Яку частину вашої роботи засекречено?
Усе. Усе, що я робив цілий день, було засекречене.
Усе.
Мене звати Метью Робертс.
Я був криптологом у ВМС США 16 років.
Я був на авіаносці «Теодор Рузвельт» на момент інциденту «Гімбал».
Тоді я вперше побачив відеозапис «Гімбал».
СІЧЕНЬ 2015 РОКУ
-Гаразд, якщо це… -Глянь. Воно крутиться.
Я навіть не можу описати цю форму.
Вона трохи дископодібна.
Воно просто летіло собі,
а потім наче нахилилося на бік.
Я дивився цей запис
і не бачив жодних авіаційних елементів,
яких варто було б очікувати, таких як крила, хвіст, стерно.
Нічого такого.
Тож я не міг збагнути,
як ця штука взагалі тримається в повітрі.
Тож я…
У мене це викликало певну емоційну реакцію.
У той момент я цього не розумів.
Я знав, що він не наш, так?
Я знав, що він когось іншого.
А це, думаю, залишає лише один варіант.
Який саме?
Що це не людська технологія.
Технологія не людського інтелекту.
Оскільки моя робота засекречена,
і я мав доступ до засекреченої…
Я досить добре знав,
що це не однократна подія на флоті.
Таке стається доволі часто.
Постійно.
Це відбувається постійно.
У січні 2008 року понад 300 людей повідомили про таємничі вогні
в небі над центральною частиною Техасу.
Дослідники вважають, що це найвагоміший цивільний інцидент
за останні 30 років.
ОКРУГ ЕРАТ, ТЕХАС, 2008
Небо над Стівенвілем змінилося після повідомлень про НЛO…
Ковток прохолодного молока «Борден» освіжає!
…смак молока зі всім, що ви їсте.
Молоко — природна…
Стівенвіль, Техас. Молочна столиця світу.
Тут виробляють чимало молока.
Із цим місцем відбувається щось справді дивне.
Я часто дивлюся на небо.
Цікаво, що там. Цікаво, чого ми не знаємо.
Я тут виріс.
У таких містечках нічого робити. Хочеш битися?
Звісно, іди та й бийся.
А ввечері можна піти в похід чи на риболовлю до річки.
Безневинні розваги. Можна добре провести час.
Знаєте, я захоплююся двигунами всіх типів,
відколи себе пам'ятаю.
Так я заснував транспортну компанію.
Вона була досить великою, і на мене працювало чимало людей.
У моїй власності завжди були мотоцикли, човни, літаки.
Я хотів бачити, як вони працюють. Це просто захопливо.
У 2008 році в мене було чудове життя.
Був успішний бізнес.
Я був одружений десь 16 чи 17 років на той момент.
Можна сказати, що мені пощастило.
Але те, що я побачив у небі того вечора, усе змінило.
8 СІЧНЯ 2008 РОКУ СТІВЕНВІЛЬ
КОНТАКТ СТІВА
То була довга холодна зима. Погана зима.
Це був перший гожий день.
Ми вибралися сюди, на вершину пагорба, щоб розвести багаття.
Були я, Майк Одом і Ленс Джонс.
Як зненацька
я чітко побачив яскраві інтенсивні вогні,
які на дуже високій швидкості рухалися до нас зі сходу.
Я ніколи в житті не бачив таких яскравих вогнів.
Вони буквально засліплювали.
Вражало те, що я не чув ні шуму вітру, ні шуму двигунів.
Була тиша.
Коли воно пролетіло повз, я відчув
умиротворення й спокій, яких іще не відчував у житті.
Це був майже релігійний досвід.
Наче я був сам на сам із чимось.
Тим, чого я не переживав ні до, ні після. Це було нереально.
А потім через долю секунди він просто зник.
Не залишив і сліду. Просто зник.
А потім проходить секунда, дві, три —
і два «Ф-16» промайнули навздогін.
На повному форсажі.
Про себе я тоді подумав:
«Це якась війна світів чи що?»
Я сів у машину й повернувся додому.
Дружина запитала: «Що сталося?» Вона бачила, що я стривожений.
Я розповів, і вона сказала:
«Ти головне нікому не розповідай».
«Скажуть, що ми божевільні».
Я сказав: «Мені байдуже, що подумають інші».
«Я знаю, що я бачив».
Наступного дня я подзвонив у газету «Стівенвіль емпайр триб'юн».
ЕТ.
Це був неспішний день — день історії про НЛО.
Енжела Джойнер була в редакції і прийняла дзвінок від Стіва Аллена.
Він був місцевим пілотом, який повідомив про щось дивне в небі.
Він сказав: «Слухайте, я маю вам дещо розповісти,
але не думайте, що я збожеволів».
І він почав розповідати історію, яка здалася мені досить неймовірною.
Енжела поговорила з ним, прийшла до мене й сказала:
«Ти в це не повіриш».
Це був вечір, і ми вже підготували наступний номер.
І я сказала: «Так, звісно. Опрацюй і поговоримо про це завтра».
Я виросла в Каліфорнії. Вийшла заміж.
Сім'я чоловіка мала молочний бізнес. Вони тутешні.
Тож ми переїхали сюди.
Це була разюча зміна для мене.
Як керівна редакторка я була відповідальна за всі матеріали.
Це був виклик. Я була наймолодшою керівною редакторкою
за весь час існування газети.
Я була другою жінкою.
І мене все одно вважали аутсайдером.
Тож я мала впоратися із сильною невпевненістю всередині себе.
Наступного ранку я взяла газету
й побачила слово «НЛО» величезним шрифтом угорі сторінки.
Я відчула, як мені перехопило дихання.
Я подумала: «Це кінець моєї кар'єри».
«Стів Аллен, Майк Одом і Ленс Джонс
насолоджувалися заходом сонця на природі,
коли побачили те, чого не можуть пояснити».
У мене був видавець, і вона сказала Енжелі: «Це на тобі».
І та змінила першу сторінку.
Вона була босом, тож робила, що хотіла.
Я відповідала за новини,
тому боялася поставити під сумнів свій авторитет.
Свою критичність.
«Корабель був безшумний і майже невидимий,
але його вогні простягалися десь на 2,5 км в довжину й ширину».
Це вивело мене із себе.
Окрім заголовка ще й слово «корабель».
Ми очевидно припускали,
що це був якийсь космічний корабель.
Коли я зайшла через ті двері, то була вкрай розлюченою.
Пам'ятаю, я зайшла в офіс видавця
з криком і слізьми. Я спитала: «Що ти наробила?»
Вона сказала: «Помиляєшся».
«Ти глибоко помиляєшся».
«Ми продали всі примірники в окрузі».
Коли я почав читати новину, мій мозок просто розірвало.
Я подумав: «Інші бачили те саме, що і я!»
«Треба розповісти? Що мені робити?»
8 СІЧНЯ 2008 РОКУ
ДУБЛІН
КОНТАКТ ЛІ РОЯ
У дружини був День народження,
і ми хотіли взяти кіно напрокат.
Я вийшов до свого службового автомобіля,
щоб узяти кредитну картку.
Коли я ішов назад,
дещо привернуло мою увагу.
Я побачив щось схоже
на бульбашку чи сферу.
Воно було червонувато-оранжевого, жовтогарячого кольору.
Дуже велике.
Я задивився на нього.
І тут я помітив…
свого синочка. Він сказав: «Глянь, тату».
На небі були ці яскраві вогні,
що миготіли й пульсували. Ось так.
Вони розпростерлися.
Я нарахував десь 11 чи 12 вогнів.
Зненацька
ці штуки рвонули з неймовірною швидкістю.
А десь приблизно через хвилину чи дві
я почув реактивні літаки.
Вони летіли в тому ж напрямку слідом за цими вогнями.
Гадаю, це ті самі літаки, що бачив Стів Аллен.
Коли вийшла газета,
мені зателефонував Лі Рой Гейтан.
Я ще не був із ним знайомий,
але він розповів мені свою історію, яка по часу точно збігалася з нашою.
Я спитав: «Лі Рою, можеш нам трохи допомогти із цим?»
Він сказав: «Вибачте, не можу».
Громада вибрала мене, щоб я її захищав,
як і має робити шериф. Що вони подумають?
Я виявлюся одним із тих, хто каже, що бачив вогні.
Думав, це мене знищить.
Я сказав: «Я розумію», — а потім додав: «Ну-бо, Лі Рою».
«Мені потрібен хтось достатньо авторитетний».
Він сказав: «Ми обоє бачили дещо особливе».
«І я думаю, що світ має знати».
Такій людині, як Лі Рой Гейтан, є що втрачати.
Я дуже поважаю його,
адже він трохи вагався, коли я подзвонила йому.
А потім сказав: «Ні, це важливо».
Він сказав: «Ми бачили щось незвичайне».
Я щойно бачив дивні вогні, які рухалися з великою швидкістю
й робили те, чого раніше в житті я не бачив.
Думаю, це був перший серйозний посадовець округу,
який погодився надати їй свідчення.
Це додало історії правдоподібності.
Коли я почув про цю історію, перше, що спало на думку,
було: «Сталося щось значне».
На той момент я ще не розумів що саме.
Але це точно треба було дослідити.
Я дипломований хімік.
Я був головним інженером у галузі напівпровідників.
Останні 16 років
я приділив чимало часу вивченню феномена НЛО.
Моєю ціллю завжди було привнести науку в ці дослідження.
МУФОН — це «Спільна мережа НЛО».
Це організація,
яка досліджує свідчення про НЛО.
У 2008 році я був директором із досліджень у МУФОНі.
Я пам'ятаю, як відстежував нові повідомлення про контакти
й зненацька побачив 20 повідомлень
з одного регіону — Стівенвіля й Дубліна.
Я зрозумів, що там сталося щось незвичайне.
У той час я подумав: «Треба негайно їхати туди
й провести розслідування, поки у всіх свіжа пам'ять».
З нами зв'язався з МУФОНа, а я ніколи не чув про МУФОН.
Але вони хотіли провести розслідування.
І ми сказали: «У нас є клуб "Ротарі",
тож ми можемо зустрітися там».
Я голова правління Першого національного банку Дубліна.
Мій дід був мером Дубліна в 30-х.
А потім мій тато був мером.
Мій брат був мером.
Так, ми живемо в окрузі Ерат, у цій місцевості, дуже довго.
Розслідувачі зі Спільної мережі НЛО
спробують на вихідних дізнатися, що сталося в Стівенвілі.
Я робив приготування, як хтось сказав: «35 — це, мабуть, максимум».
«Не знаю, чи було в нас колись стільки».
Ми приготували десь 35–40 стільців,
а потім відчинили двері.
І приміщення було просто переповнене.
Сотні людей заповнили клуб «Ротарі», щоб поділитися історіями.
Я побачив велетенську блакитну кулю світла.
-Великі круглі об'єкти. -Крізь нього не видно.
Його не видно.
Він рухався дуже швидко й безшумно.
У будівлі було повно людей. Люди були навіть надворі на тротуарі.
Деякі люди, які прийшли, просто розвернулися й пішли.
Вони не хотіли бути серед усіх тих людей.
У залі не менше ніж 500 людей. Усі вони бачили вогні.
Представники МУФОНа були приголомшені,
бо ніколи не бачили нічого подібного.
Така кількість очевидців зустрічається в дуже рідкісних випадках.
Ми виставили всі стільці,
а в залі все одно були люди, яким доводилося стояти.
Підніміть руки ті, хто тут свідки.
Схоже, кожен, хто був там, щось бачив.
У нас тут уже сотня людей,
які щось бачили в той вечір.
Були репортери з Г'юстона, Далласа,
з-поза меж Техасу.
Найкращий опис для цього — «медіацирк».
Наступні кілька днів нас заполонили репортери з усієї країни.
Десятки людей у техаському містечку
говорять про несподіваних гостей.
-Ви вірите в НЛО? Думаю, це можливо. -Так.
Я зрозуміла, що це змінило все наше місто.
Небо над Стівенвілем змінилося
після повідомлень про НЛO, який залишив на ньому сліди 8 січня.
Стівенвіль, місто на півночі Техасу, захопила НЛО-манія.
Були знімальні групи з Японії, з Бразилії.
Японці запитували: «Чому вони прилітають до Стівенвіля?»
Я тоді відповів жартома: «Це молочна столиця світу».
«То вони люблять молоко!»
«Мо-ло-ко».
Не дивно, що вони сірі й хворобливі на вигляд. Бракує вітаміну Д.
Є молоко?
Шкільний науковий гурток розробив футболку й заробив 4000 доларів.
Повірити не можу.
Капелюх із фольги для захисту від іншопланетних зондів. Красунчик.
Для людей це справді хороша розвага.
Це найцікавіше, що було в Стівенвілі,
тож на цьому не скінчиться.
Якось ми з чоловіком вечеряли в закладі, і було людно.
Як раптом увімкнувся телевізор, і там були вони.
Вони кружляли й мерехтіли.
Сьогодні поговоримо про дивні вогні в небі над Техасом, які викликали
чимало позаземних запитань.
Коли це сталося, упала тиша. Усі просто завмерли.
Енжела Джойнер, журналістка в «Емпайр-Триб'юн»,
яка говорила зі свідками.
Люди, які дзвонили й писали мені, розповідають дуже схожі історії.
Можна стверджувати, що історії очевидців досить подібні.
Енжела не ставилася до цієї історії, як до чогось смішного.
Вона відразу серйозно ставилася до цього.
Опрацювавши першу історію, мені стало трохи моторошно.
Я подумала: «Боже, це щось більше, ніж я тільки могла собі уявити!»
Було приємно, що мені дзвонили
зі словами: «Привіт, я бачив обкладинку газети про Дублін».
І це було чудово, але водночас були люди,
які полюбляли глузувати.
Такі люди люблять вибивати інших із сідла.
Було кілька радіостанцій із Форт-Ворта,
які приїхали просто повеселитися.
Вони забрали мою роботу. Мою дружину. Але їм не дістанеться мій пікап!
Були люди, які приходили, щоб дискредитувати очевидців.
Коли один із цих зелених монстрів прийде сюди,
тоді я повірю.
І коли почалися ці контакти,
ми все бачили, але не розповідали багато.
КОНТАКТ ПЕТА Й ЛІЗИ
Уже почало темніти. Це було приблизно в цей час.
Мій друг Кент розповідав нам історію про те,
що бачив кілька днів до того.
Я підняв очі й сказав: «Це не те, до чого я звик».
Він побачив цей величезний…
Він назвав його «дорито».
Він був схожий на трикутник або, як я спершу сказав, дорито.
Він встав, почав випрямлятися
і раптом сказав: «Вони повернулися!»
Я сказав: «Хто повернувся?»
І він просто вказав пальцем.
І я побачив цей великий трикутний корабель.
І що найдивніше, не було жодного звуку.
Не було взагалі жодного звуку.
Я не могла збагнути те, що бачила, бо воно було величезне,
і я просто дивилася й думала:
«Що це таке?»
А потім зненацька воно просто зникло.
Наче розчинилося в повітрі.
Я не злякалася,
але я наче почала думати…
почала сумніватися, чи дійсно я щось бачила.
А наступного дня я подумала:
«Нікому не кажи».
Коли ви сидите й розповідаєте: «Так, я щойно бачив це судно»
чи «Я щойно бачив вогні», — кому ви це розповідаєте?
І якщо робите це, то якої реакції очікуєте?
Ми намагаємося пояснити те, чого не розуміємо,
але наша культура також дуже відкрита до прийняття речей,
яких ми не бачимо і яких не розуміємо.
Ми не покладаємося винятково на факти, як у США.
Якщо щось незрозуміле, це не означає, що воно нереальне.
У 2008 році я бачила вогні в небі.
Цікавим було те, що коли я побачила їх,
то збагнула, що вони точно такі, якими я бачила їх уперше ще підлітком.
ПЕРШИЙ КОНТАКТ НОРМИ
1989 РІК
Ми з Мексики.
На різдвяні канікули ми збиралися поїхати
сім'єю у штат Мічоакан, що в Мексиці.
Напередодні ввечері моя мама була на молочній фермі.
Вона саме годувала худобу,
як побачила вогні, що з'явилися в небі, наче бульбашки.
«Це можуть бути злі духи чи щось таке?»
Наша культура дуже забобонна.
І коли вона їх побачила, то дуже злякалася.
Вона боялася.
Наступного дня ми вже їхали в Мексику
на нашому авто, уже завантажились і вирушили,
коли почали з'являтися ці вогні.
І моя мама сказала: «Це те, що я бачила вчора».
Ми із сестрою та іншим нашим родичем теж бачили їх тоді.
Ми не могли це пояснити.
Я лише знаю, що те, що я бачила у 1989,
було тим самим, що я знову побачила у 2008.
ДРУГИЙ КОНТАКТ НОРМИ
Ми із чоловіком поверталися з Форт-Ворта
ввечері десь у цей час.
Ми бачили вогні у цій місцевості.
Вони з'являлися то в одному місці, то в іншому.
Це було надто швидко для літака чи гелікоптера.
Ми дивилися вгору, а я висунулася з авто з камерою в руках,
намагаючись зробити фото,
але камера просто не була достатньо швидкою, щоб зняти це.
І вони зникли.
Як на мене, люди не просто так приїжджають у нашу місцевість.
Якщо вони тут, то чому вони тут?
Сьогодні ми поговоримо про Дона Кіхота.
Хто знає Дона Кіхота?
Я люблю працювати з учнями. Я кажу їм: «У вас свій розум».
Ви маєте зважувати інформацію з різних джерел.
Не йти проти батьків чи проти будь-якої доктрини.
Але бути поінформованими.
Ми дуже хотіли розібратися, що ж ми бачили.
Що більше ми копали, то більше з'являлося запитань.
Мені бракує сміливості, щоб дзвонити на базу морської авіації.
А Енжелі — ні.
Вона подзвонила й поговорила з Карлом Льюїсом.
Я подзвонила йому, щоб запитати:
«Чи були "Ф-16" у цій місцевості?»
Він сказав: «Ні, у цій місцевості не було літаків "Ф-16"».
У ПС стверджують, що тут не було літаків
на момент контакту.
Енжела розповіла мені. Він вдався до всіх типів виправдань,
щоб пояснити, що ми бачили.
Однією з версій було віддзеркалення авіалайнера на великій висоті.
«Що ти про це думаєш?»
Я сказав: «Це був мій блискучий білий зад».
Я дуже хвилювалася за Стіва Аллена. Він був помітно виснажений.
Його дружина сказала мені, що він постійно в Інтернеті,
шукає фотографії,
намагається знайти щось схоже на те, що він бачив.
Я сказав дружині, що ми збираємося взяти наші літаки
й полетіти на пошуки. Ідея їй, звісно, не сподобалося.
Але це як казати дитині чогось не робити.
Ми все одно це зробимо.
Спочатку ми сподівалися знайти його місце стоянки.
Адже він узявся нізвідки.
Тож ми оглянули всі можливі місця. Ми прочесали всю територію.
Потім, третьої ночі,
ми говорили по радіо.
Я запитав: «Вам не здається,
що ми шукаємо голку в сіні?»
Те, що я помітив у Стіва, стається в багатьох свідків.
Ти відчуваєш, що все під контролем.
А потім ти раптом переживаєш щось таке,
що впливає на тебе неймовірним чином
і просто вибиває ґрунт із-під ніг,
руйнуючи усталені уявлення про цей світ.
Рікі Сорреллс полював тут на оленів,
коли, за його словами, НЛО зупинився й завис просто в нього над головою.
І я зробив ось так і міг бачити його.
У Рікі Сорреллса дуже цікава історія.
Рікі бачив НЛО
майже за два тижні до інциденту в Стівенвілі.
КОНТАКТ РІКІ
Я особисто зустрічався з Рікі, і він розповів мені свою історію.
Він полював на оленів.
Як раптом усе потемніло,
наче хмари зійшлися над головою.
Він глянув угору, а над ним був якийсь об'єкт.
Він не міг визначити його розмір чи форму,
бо він був настільки великий, що закривав усе, що було над ним.
Він підняв свою гвинтівку й подивився на нього крізь приціл,
щоб краще розгледіти його.
І він сказав: «Я оглянув його, і там не було ні болтів, ні заклепок —
він здавався безшовним». І це все, що він бачив.
І він сказав: «Я почав стріляти в нього».
А потім подумав: «Це не найрозумніший мій учинок».
Сорреллс не хотів починати міжгалактичну війну.
І він дуже швидко полетів геть. Буквально зник у мить ока.
Він сказав: «Дивовижно те,
що настільки великий об'єкт, який чкурнув на такій швидкості,
мав би засмоктати мене слідом».
І він сказав: «Нічого не було. Ні звуку, ні вітру. Нічого».
Якимось чином цей об'єкт не взаємодіяв з атмосферою.
Одного ранку Рікі прийшов до мене додому,
і він був у сльозах.
Я спитав: «Друже, що сталося?»
Він сказав: «За мною прийшли додому».
Коли я спитав хто, він сказав: «Не знаю».
Він сказав: «Кажуть, що працюють на уряд».
Рікі явно залякали.
Він знайшов кулю. Точно від військової зброї.
Він думає, що її навмисно залишили,
щоб переконати його тримати рот на замку.
Згодом він зателефонував мені.
Він сказав: «Щось відбувається. Мені не дають спокою».
«Над моїм домом літають усі ці гелікоптери».
«Вони ганяють мою худобу до смерті».
І він прийшов до мене, турбуючись про мою безпеку.
Енжела стверджує, що Рікі не божевільний,
то що ж відбувається?
Гадаю, до Рікі могло бути особливе ставлення тому,
що він був єдиним, хто бачив об'єкт удень.
Він бачив більше деталей, ніж інші,
і я думаю, що саме тому до нього ставлення особливе.
І зненацька…
Рікі почав розповідати. Думаю, Рікі бачив набагато більше,
ніж решта з нас.
Рікі казав, що бачив щось у тому повітряному судні
й що воно було схоже на комаху чи радше навіть на богомола.
Гадаю, до Рікі міг хтось прийти
й запропонувати грошову угоду.
Вони хотіли, щоб він замовк.
Одного дня до мене подзвонив військовий полковник
і проговорив зі мною близько години й 45 хвилин.
Він сказав: «Ми багато обговорювали вас і те, що з вами робити».
«Ви досить видатна особистість».
«Якщо ви зникнете, це викличе підозри».
Вони летять проти вітру. Вітер десь 120 вузлів на захід.
Поглянь на цю штуку!
Я знову й знову переглядав це відео.
Це було майже нав'язливо.
Я не мав гадки,
що вище командування робить із цією інформацією.
У 2017 році я перейшов до Розвідувального управління ВМС США.
Я мав бути там аналітиком.
Невдовзі по прибуттю туди
я почав переживати
наслідки контакту з тим феноменом.
Це був початок того, що я почав бачити нелюдських істот у своїй кімнаті вночі.
Кілька разів на тиждень я прокидався,
відчуваючи, як моє тіло наче ковзає по ліжку.
І я знав, що мене забирають.
Я прокинувся, бо відчув,
як рука схопила мене за руку ось тут.
Тож я спробував підняти руки до обличчя, щоб розбудити себе,
але збагнув, що не можу поворухнутися.
Я лише міг бачити чийсь силует
із тулубом, двома руками й головою, що стояв наді мною.
Коли я побачив те відео,
я зрозумів, що там щось є.
Зрозумів, що там є щось нелюдське.
Коли вони почали з'являтися в моїй кімнаті,
я знав, що це по-справжньому.
У мене була розкіш знати, що я не божеволію.
Розумієте? Я знав, що це таке.
Так! Спіймав!
Є достатньо доказів із датчиків і радарів.
Думаю, є достатньо відеозаписів,
і вони просто можуть показати їх усі зі словами: «Ось що ми маємо».
Їм не треба нічого пояснювати.
Просто скажіть: «Ми не знаємо. Ось що в нас є».
І не буде жодних сумнівів стосовно того,
чи цей феномен справжній.
Усі це знатимуть.
Американські військові кажуть,
що очевидці бачили реактивні літаки, а не НЛО,
у Стівенвілі раніше цього місяця.
Зрештою військові визнали,
що проводили навчання в тій місцевості.
Десять «Ф-16» були у військовій зоні Браунвуда.
Військовий речник визнає внутрішню помилку комунікації,
через яку надали хибну інформацію.
Жодних контактів більше не було.
Уряд явно не збирався надавати відповіді про те,
що це могло бути.
Якщо немає нічого нового чи важливого на цю тему,
час рухатися далі.
Це було важко для Енжели. Їй було нелегко відпустити це
й рухатися далі.
Я не могла просто залишити тих свідків.
Вони були в центрі уваги, як і я.
Крім того, вони побачили те, що сильно вразило їх до самої глибини.
Я дала їй завдання.
Я відчула, що вона ним не займалася,
і після роботи я зайшла на її комп'ютер
і знайшла листи, які вона надсилала.
Вона писала, що керівництво газети, включно зі мною особисто,
тиснуло на неї, щоб зам'яти цю тему, за вказівкою уряду та міської влади.
Мене це дуже засмутило, бо це все було неправдою.
Дивна історія з Енжелою.
Якось вона прийшла на роботу, а комп'ютера не було.
Вона спитала: «Що сталося з моїм комп'ютером і речами?»
Їй сказали, що вона звільнена.
Чи звільнила я її? Так.
Та тема повністю поглинула її.
А я була рада покінчити з тією історією.
Якщо ми розглянемо феномен НЛО,
то він існує вже 75 років у сучасну епоху.
Але ми досі знаємо стільки ж, скільки знали 75 років тому.
Це проблема для багатьох науковців,
адже ми досі не маємо чітких однозначних доказів.
І в цьому загадка цього явища.
Виникає запитання: «Де докази?»
2 ЛЮТОГО 2008 РОКУ ДРУГИЙ КОНТАКТ ЛІ РОЯ
Це було в третій ночі.
Я був на своїй другій роботі в Стівенвілі.
На підприємстві спрацювала сигналізація.
Я повідомив департамент шерифа,
що я неподалік і прийму виклик.
Виходячи зі свого автомобіля,
я глянув угору й побачив пульсуючу сферу в небі.
Я направив на неї відеореєстратор,
намагаючись записати цей об'єкт на відео.
Я забрав відео додому.
Тоді воно ще було на касеті, яку я вставив у відеопрогравач.
Відео не було чітким, наче якісь перешкоди впливали на якість.
Я сказав: «Чому якість погана саме цього разу?»
У мене до того ніколи не було проблем із жодним відео.
Потім я використовував цю камеру ще півтора року,
перш ніж усе стало цифровим. Жодних проблем не було.
Чим би не був цей об'єкт,
хто б не стояв за ним, він не хотів, щоб відео було чітким.
Я хотів знайти підтвердження для об'єкта, який побачив Лі Рой і Стів,
а також інші свідки в Стівенвілі 8 січня 2008 року.
У мене були свідчення. Я знав, де й коли це сталося
і куди вони дивилися.
На заході МУФОНа я зустрів чоловіка з Колорадо — Ґлена Шульце,
який був колишнім військовим експертом із радарів.
Усе, що літає в небі, фіксується первинними радарними даними.
Тож я хотів, щоб дані радарів підтверджували те, що мені сказали свідки.
ФАУ не надасть їх добровільно, бо вони все заперечують.
Дані треба запитати за законом про свободу інформації
і змусити їх все оприлюднити.
Я надіслав запити в усі відділи поліції, на всі військові бази.
І успішним виявився запит у Федеральне авіаційне управління,
за яким я отримав дані радарів
із п'яти різних радіолокаційних антен у штаті Техас.
Ми з Ґленом Шульце чотири місяці розбирали дані радарів.
Перш ніж почати шукати невідомі об'єкти, я спочатку відстежив усі «Ф-16».
Два «Ф-16» промайнули навздогін.
Вони летіли в тому ж напрямку слідом за цими вогнями.
Це ті два, що летіли через Команчі, Дублін і Стівенвіль.
Тож коли я визначив, де були «Ф-16»,
я почав шукати об'єкти, у яких не було транспондерів.
Тож я хотів побачити все, чого не мало бути на небі.
Я взявся за історію Стіва.
Почав шукати будь-які невідомі об'єкти,
які з'являлися там, де він описував.
І я знайшов радіолокаційні дані,
які підтверджують те, що сказали Стів Аллен і Лі Рой Гейтан.
Я прийшов сюди розвести багаття,
як зненацька я побачив яскраві інтенсивні вогні,
які дуже швидко рухалися.
Стів був тут.
Є дві радарні точки, які показують об'єкт, що рухається без транспондера.
Ми вперше побачили корабель за кілька хвилин після шостої.
Ці дві точки збігаються за часом
і географічним розташуванням.
І ці вогні над Стенвілем просто зникли.
Це поза зоною військових операцій,
тож там має бути транспондер, якщо це військовий літак.
Але його не було. У випадку з Лі Роєм
у мене було п'ять точок на радарі,
що вказували на об'єкт південніше його дому.
Я вийшов надвір.
Щось привернуло мою увагу в небі на південний захід.
Зненацька ці штуки промайнули з неймовірною швидкістю.
Вони мчали на північний схід.
Є точка через десять секунд, що підтверджує рух на північний схід.
Вона рухається на північний схід із надзвичайною швидкістю.
Нечасто є радіолокаційні дані,
які підтверджують саме те, що каже свідок
щодо географічного розташування й часу.
Є об'єктивні дані про те, що там щось летіло.
І швидкість, з якою воно летіло,
це швидкість, якої ми не можемо досягти на Землі.
Дані радарів підтверджують ці історії.
Немає жодних сумнівів, що в небі був об'єкт
і що цей об'єкт у небі не має коду транспондера.
Це підтверджує, що ми маємо справу із чимось реальним,
чим би воно не було.
Молоко зарядить вас енергією.
Гаразд!
Завдяки всій цій увазі до НЛО
Стівенвіль більше не буде незнаним для решти світу.
Мілк Дадс!
Молоко — природна…
Владі було повідомлено про сотні випадків появи НЛО…
Якщо вас цікавлять НЛО, виходьте,
якщо посмієте.
Чи щось із цього справжнє? Не знаю. Тобто
я думаю НЛО такі ж реальні, як,
скажімо, світло в цій кімнаті
або камери переді мною.
Я думаю,
що вони дуже реальні. Але яке ваше розуміння реальності?
Ось у чому питання.
Ви ж бачите, що Міністерство оборони й навіть НАСА
наймають фізиків
для роботи над питанням НЛО.
Але так їм правди не знайти.
Правду слід шукати в царині гуманітарних наук,
у сфері психології, філософії,
релігієзнавства.
Ось де можна докопатися до правди.
Жоден фізик не зможе пояснити, що це таке.
Тому що фізик може пояснити, як поводиться фізична матерія,
але тільки гуманітарій пояснить навіщо.
Це не питання Міністерства оборони.
Це питання людства. Ось що це таке.
Ось чому я не міг дозволити собі мовчати.
У мене вісім дітей.
Ми навчаємо їх удома, і ми бачимо плоди цього.
Готовий? Угору!
Гаразд, що спершу?
День починається якимось біблійним уроком.
-Єзекиїл був пророком. -Ага!
Це Старий Завіт.
Так, це в Старому Завіті. Тож слухайте.
«Бачив я: схопився хуртовиною вітер із півночі».
«Величезна хмара й вогонь клубом,
блиск навколо неї».
«А із середини щось, немов бурштин
із-посеред вогню».
Що саме бачив Єзекиїл?
Я не про послання. Я розумію послання.
Мені цікаво, що він бачив.
«Аж ось на землі
коло тих звірів по колесу».
«Обіддя їхнє, у всіх чотирьох…»
Перекладіть це для мене.
«було повне очей по всьому колі».
Очі чи вогні.
Вогні чи…
-Будь-що. -Вікна чи… Еге ж?
Мені здається, що розмови про НЛО з дітьми, навіть найменшими,
роблять Святе Письмо набагато реальнішим для них,
ніж просто купка історій.
Це Швейцарія. Якийсь чоловік щойно зняв це на відео.
Це НЛО. На що він схожий?
-Це колесо в колесі. -Це було два дні тому.
Християнська спільнота
не хоче вірити, що щось із цього справжнє,
тому що це повністю змінює їхню реальність.
Адже тоді Біблія лише для нас?
Чи для них теж?
Це питання на мільйон доларів.
Де точки дотику життя, інших планет і релігії?
Якби мене спитали:
«Чи створив Бог інших створінь?»
Я б сказав, що так.
Коли Кент розповідав нам цю історію,
я був типовим придурком, який глузував із нього зі словами:
«Ось той, хто бачив літаючий дорито».
І коли ми всі підняли очі й побачили ту штуку,
усе зненацька змінилося для нас,
адже ми змогли поглянути на цю історію з іншої сторони.
Тепер коли я чую, як люди розповідають, що щось бачили,
то я більше не Хома невірний.
Я думаю: «Вони щось бачили. Я знаю це».
«Інакше нащо розповідають?»
Звісно, психологія сьогодні скаже,
що якщо ви переживаєте це все
й бачите щось у своїй кімнаті,
то ви шизофренік.
Або у вас якась інша серйозна психічна хвороба.
Як на мене, це хибний підхід.
Це неправильно.
Коли я вирішив розповісти про це й покинути флот,
мені залишалося чотири роки до завершення кар'єри,
а це б означало пенсію,
пожиттєве страхування й усе таке.
І я відмовився від цього всього.
Залишив це все.
Тому що річ не лише в мені. Так?
Річ узагалі не в мені. Це стосується всіх нас.
Це стосується всіх.
Я дуже люблю роман «Дон Кіхот», і в ньому Дон Кіхот божевільний.
Усе, що він бачить, він бачить по-іншому.
Дон Кіхот бачить ці вітряки,
але в його голові це не вітряки.
Це велетні.
Ми не божевільні.
У цій історії точно є часточка правди,
адже так багато людей бачили ці вогні в небі.
І ми не Дон Кіхоти. Тут є щось більше.
Ви можете сказати: «Це був якийсь таємний проект американської влади, так?»
Але наші технології не можуть просто перескочити
100 років технологічного розвитку.
Вони створюються поступово.
Я думаю, що те, що бачили ці люди, було під керуванням якогось інтелекту.
І воно не було виготовлене в США
чи будь-якій іншій країні.
Через дев'ять місяців
я відвозила доньку на гімнастику в Дублін
і побачила якісь вогні.
Я зупинилася на узбіччі й просто дивилася на них через лобове скло.
Вони наче миготіли, то ставали чіткіші, то розмивалися.
А потім вони наче зійшлися, згуртувалися й просто зникли.
Я була вражена й шокована. Я подумала: «Боже, це ж те,
про що всі постійно говорили».
Здавалося, наче всесвіт глузує з мене.
Я так довго й завзято заперечувала цю історію від її початку.
А потім через кілька місяців стається це.
Повірити не можу, скільки чудових людей я зустріла.
І це хороша сторона повідомлень про НЛО.
Я в захваті від кожної хвилини,
і я сподіваюся, що буду ще довго цим займатися. Дякую.
Я б хотіла мати шанс сказати Енжелі, яка вона смілива,
що розуміла, наскільки важливо було розповісти цю історію.
І я б хотіла, щоб наші шляхи розійшлися інакше.
Я найбільше про це шкодую.
Наш бізнес постраждав,
бо я переслідував невідомий об'єкт, який ми бачили.
Тож це привнесло надмірне напруження в наші стосунки з нею.
Тож після 17 років спільного життя в шлюбі
ми розлучилися.
Мої стосунки постраждали. Мій бізнес постраждав. Я постраждав.
Я досі вважаю той контакт благословінням,
і він назавжди в моїй пам'яті.
Я досі в пошуках. До цього дня.
Я з'ясую, що сталося.
Це велика таємниця, про яку всі знають.
Те, що я кажу, не є чимось новим.
Питання лиш у тому, чи готові ви в це повірити.
Після цієї події ФАУ змінило свою політику щодо оприлюднення радіолокаційних даних.
Рікі Сорреллс відхилив наші прохання з'явитися у фільмі.
Вогні Стівенвіля залишаються загадкою.
Прохолодне молоко «Борден» освіжає!
Молоко «Борден» зарядить вас енергією.
Мілк Дадс!
Молоко зарядить вас енергією.
Гаразд!
Молоко — це природна…
Ми обожнюємо його. Можна взяти із собою.
Сьогодні субота, і Елсі Борден… на своїй кухні.
Борегарде, печиво смачніше зі склянкою молока «Борден»!
Смакує…
…свіже. Воно таке смачне.
-Воно таке смачне. -Спробуйте наші молочні продукти…
…смак молока зі всім, що ви їсте.
Мілк Дадс!
Молоко — природна…
Переклад субтитрів: Юрій Муха