‫עכשיו, מה דעתכם על הסיפור הבא?‬
‫נפתחה חקירה בעקבות טענה‬ ‫שמשהו מוזר יצא מהשמיים,‬
‫ונחת בכפר הוולשי ברוד הייבן,‬ ‫ליד האוורפורדווסט.‬
‫אני לא זוכר מי הראשון שראה את זה.‬
‫היינו במגרש המשחקים בבית הספר,‬
‫בהפסקת הצהריים, ממש ליד העץ הזה.‬
‫זה היה בפברואר 1977.‬
‫כן, שיחקנו כאן.‬
‫שיחקנו בכדור ובעטנו אותו לנחל ההוא שם.‬
‫מה שזה לא היה, זה נצפה שלוש פעמים‬ ‫על ידי ילדים מבית הספר המקומי.‬
‫אני זוכר שמישהו אמר, "מה זה?"‬
‫כולם רצו לשם.‬
‫כולנו רצנו במהירות לקצה השדה,‬
‫כדי לגלות מה בדיוק ראינו.‬
‫האם זו באמת היסטריה המונית?‬
‫או שיש מציאות בלא-מציאותי?‬
‫כן, לאחר מכן, כמעט מיד,‬
‫אנשים אחרים ראו דברים די מוזרים.‬
‫הייתה הרבה פעילות, הרבה תצפיות, הרבה…‬
‫כן, הרבה דברים קרו.‬
‫וכאן זה נחת, פה.‬
‫האנשים שגרים בסביבת ברוד הייבן,‬
‫יגידו שהחוויה שלהם אמיתית מספיק.‬
‫משחר ההיסטוריה,‬
‫בני האדם ראו דברים בלתי מוסברים בשמיים.‬
‫האם אנחנו לבד ביקום?‬
‫איפשהו במאגר הנתונים‬ ‫יהיה משהו ששווה חקירה אמיתית.‬
‫לא הסתרנו דבר.‬
‫יש ספינות חלל בין-כוכביות.‬
‫חשבתי שזה חוצן, והיו לו עיניים גדולות.‬
‫קורה כאן משהו בעל חשיבות רבה,‬
‫וזה אותנטי ואמיתי.‬
‫- מפגשים מהסוג החוצני -‬
‫קווין.‬
‫ספר לי סוד…‬
‫שלא סיפרת לאף אחד לגבי התופעה.‬
‫התחלנו לצלם?‬
‫- ד"ר קווין קנות'‬ ‫אסטרופיזיקאי, לשעבר מדען וחוקר בנאס"א -‬
‫אתה יודע, לאורך כל חיינו,‬
‫ולאורך כל חייהם של הורינו…‬
‫מאז שנות ה-40,‬
‫נאמר לנו על ידי רשויות ומדענים שזה מגוחך.‬
‫שאלו שטויות.‬
‫ואני חושב שזו הסיבה העיקרית לכך שאין הרבה…‬
‫או עד לאחרונה,‬ ‫מעט מדענים רציניים חקרו את זה.‬
‫הייתי אומר שיש כנראה…‬
‫בערך 15 מומחים בעולם.‬
‫זה מזעזע בעיניי.‬
‫זה אומר שיש משהו עמוק יותר מהסטיגמה,‬
‫ומכל הדברים הידועים‬ ‫שמונעים מאנשים לחקור את זה, ש…‬
‫אולי אנשים לא רוצים לדעת מהי התופעה הזו.‬
‫אולי אנשים לא רוצים לדעת את האמת,‬ ‫אולי זה קצת מפחיד אותם איכשהו.‬
‫- משולש ברוד הייבן -‬
‫בשנת 1977, הכפר הוולשי הקטן ברוד הייבן‬
‫הפך למוקד הגדול ביותר של תצפיות המוניות‬
‫בהיסטוריה של בריטניה.‬
‫לפחות 450 אנשים דיווחו‬ ‫שראו כלי טיס מסתוריים‬
‫וישויות מוזרות באזור,‬ ‫והדבר הוביל לחקירות של עשרות שנים.‬
‫הכול התחיל בשדה מאחורי בית ספר.‬
‫- ברוד הייבן -‬
‫זה היה כפר קטן ומקסים. זה עדיין כזה.‬
‫שקט מאוד בחורף,‬
‫ועמוס בטירוף בתיירים במהלך הקיץ.‬
‫אבל היה נהדר לגדול שם.‬
‫- ברוכים הבאים -‬
‫לא הייתי אחד הילדים המקובלים בבית הספר.‬
‫היה לי משקל עודף בילדותי.‬ ‫הייתי תולעת ספרים.‬
‫הקניטו אותי והציקו לי בגלל זה.‬
‫- דייב דיוויס‬ ‫תלמיד לשעבר -‬
‫אני מתחבר יותר לחתולים מאשר לבני אדם.‬
‫- ברוד הייבן -‬
‫- בית ספר יסודי -‬
‫- חלק ראשון: בית הספר‬ ‫הרביעי בפברואר, 1977 -‬
‫זה היה יום נוראי. גשום ורטוב.‬
‫במשך רוב היום הייתי בכיתה,‬
‫לא יצאתי לשחק עם כולם.‬
‫הילדים האחרים נכנסו פנימה לאחר ההפסקה.‬
‫ו…‬
‫הם אמרו שהם ראו צלחת מעופפת.‬
‫אבל התייחסתי לסיפורים בתור שטויות.‬
‫מבחינתי, צלחות מעופפות לא היו קיימות.‬
‫הן היו בסרטי מדע-בדיוני גרועים משנות ה-50,‬
‫או שכתבו עליהן בצהובונים, אתה יודע.‬
‫אבל בסוף היום חשבתי,‬
‫"זה כבר מגוחך. אלך לראות בעצמי."‬
‫יצאתי מבית הספר.‬
‫התקדמתי עד לקצה השדה.‬
‫ומאחורי כמה עצים…‬
‫הדבר הזה צץ לנגד עיניי.‬
‫כסוף, בצורת סיגר…‬
‫באורך 14 מטרים.‬
‫ו…‬
‫עלתה בראשי המחשבה שאני חייב לברוח.‬
‫הלכתי הביתה וסיפרתי להוריי,‬ ‫הם לא היו שיפוטיים בכלל.‬
‫הם האמינו לי.‬
‫- שון גריסון‬ ‫תלמיד לשעבר -‬
‫הם האמינו שהאמנתי למה שראיתי.‬
‫אימהות יודעות מתי אתה משקר.‬
‫והיא הייתה משוכנעת לחלוטין שאמרתי את האמת.‬
‫היא יצרה קשר עם אדם בשם רנדל ג'ונס פיו,‬
‫חבר קרוב של המשפחה.‬
‫רנדל פיו הוא איש צבא לשעבר,‬
‫שמשמש כחוקר אזורי‬ ‫באיגוד הבריטי לחקר עב"מים.‬
‫יש כאן תופעה.‬
‫ואני חושב שהיא תישאר איתנו לזמן רב…‬
‫- רנדל ג'ונס פיו‬ ‫חוקר -‬
‫אם בכלל נצליח לפענח אותה.‬
‫טרי, קח את הגזרה ההיא.‬
‫הגזרה…‬ ‫-הגזרה ההיא, ואני אלך לצפון מערב.‬
‫הוא הגיע במהרה והביא איתו…‬
‫כתב מקומי מ"ווסטרן טלגרף".‬
‫- ילדים מדווחים על עב"ם שנחת בשדה -‬
‫התצפית התרחשה ביום שישי.‬
‫עד יום שני בבוקר, המצב נהיה מטורף.‬
‫היום כמה ילדים הראו לי את המקום‬ ‫שבו הם סבורים שראו מעין חללית.‬
‫לפתע עצם כסוף בצורת סיגר צץ מעבר לשיחים…‬
‫- דייב דיוויס, 1977 -‬
‫הוא ניסה להמריא ונעלם שוב.‬
‫זה היה בלילה. הייתי בן עשר.‬
‫הדלקתי טלוויזיה,‬
‫ובתוכנית החדשות לילדים הייתה כתבה מדהימה.‬
‫החללית נראתה בצורת סיגר עם כיפה.‬
‫כשאתה בן תשע או עשר…‬
‫- דיוויד קלארק‬ ‫עיתונאי -‬
‫זו תקופה מעצבת, הדמיון שלך משתולל.‬
‫כולנו התעניינו בעב"מים.‬
‫קיבלנו דיווחים רבים‬ ‫על תצפיות של עב"מים במוביל.‬
‫שלום.‬
‫באנו מצרפת.‬
‫כן.‬
‫בשנת 1977, עב"מים היו להיט.‬
‫מספר התצפיות גדל.‬
‫ובכן, זה היה בערך שם.‬
‫העניין התקשורתי גבר.‬
‫- חילוץ בין גלקטי -‬
‫הייתה לי אובססיה‬ ‫לעב"מים ולחוצנים באותה עת.‬
‫- דיוויד קלארק, חוקר עב"מים -‬
‫הדבר הזה הגיע לשיאו ב…‬
‫"מפגשים מהסוג השלישי", וזה עורר עניין רב.‬
‫הסרט עצמו היה כמו כל הדברים שקראתי עליהם.‬
‫כמו כן, זו הייתה תקופה אומללה.‬ ‫היה מחסור בדלק.‬
‫היינו בשיאה של המלחמה הקרה עם ברה"מ.‬
‫אני זוכר שראיתי תרשים בעיתון המקומי,‬
‫שהראה את אזור פגיעת ההדף.‬
‫תהיתי אם אתאדה,‬
‫או שאצליח להגיע הביתה בזמן.‬
‫אז כל זה התרחש.‬
‫אז עב"מים וחוצנים וביקורים מהחלל החיצון,‬
‫היו האסקפיזם שלי באותה עת.‬
‫זה היה עולם שאפשר לברוח לתוכו.‬
‫ראיתי צלחת מעופפת, אפשר לקרוא לזה עב"ם.‬
‫זה היה מעבר לעצים ההם.‬ ‫-העצים האלו…‬
‫וזה בהחלט היה הסיפור הכי גדול ומוזר,‬
‫שהתרחש בבריטניה.‬
‫זה לגמרי השתלט על חיי.‬
‫גיליתי שאין ספק שמשהו קרה.‬
‫מה זה היה? אנחנו לא יודעים.‬
‫כשהגענו לבית הספר ביום שני בבוקר,‬
‫המנהל הפריד בינינו.‬
‫והתבקשנו לכתוב סיכום ולצייר את מה שראינו.‬
‫ציירנו ציורים מבלי לדעת מה האחרים מציירים.‬
‫כולנו ראינו את אותו הדבר,‬ ‫אז רוב הסיכויים שאנחנו, אתה יודע…‬
‫נצייר את אותו הדבר.‬
‫עכשיו, זה לא היה כמו היום.‬
‫לא היו רשתות חברתיות,‬ ‫לא היו טלפונים ניידים.‬
‫אז לא הייתה לנו הזדמנות להיפגש.‬
‫לא יכולנו לשתף פעולה.‬
‫נתנו למנהל את האמת שלנו.‬
‫הוא אסף את הסיכומים,‬
‫והיה ברור שהוא נדהם מהדמיון הרב‬ ‫בין הסיכומים והתיאורים שלנו.‬
‫כדי לגלות עוד,‬
‫דיברתי בטלפון עם המנהל שלהם, מר לואלן.‬
‫אני יודע ש-16 ילדים ראו את זה.‬
‫- ראלף לואלן‬ ‫מנהל -‬
‫וכולם אומרים את אותו הדבר?‬
‫יש קו משותף בין כל התיאורים שלהם.‬
‫ביקשתי שיציירו ויכתבו את מה שהם ראו.‬
‫- גארת' לואיס‬ ‫המנהל הנוכחי -‬
‫בציורים שהילדים ציירו, אין ספק שיש…‬
‫הרבה קווי דמיון.‬
‫יש לכולם צורה זהה.‬
‫יש את העובדה שכולם באותו צבע.‬
‫יש גם אור אדום שמהבהב‬ ‫בחלק העליון של כלי הטיס.‬
‫"זה העצם שראיתי ביום שישי, ה-4 בפברואר.‬
‫"זה היה בצורת כיפה.‬
‫"היו עשרה או 11 חלונות בחלק העליון.‬
‫"ודלת עם מסלול המראה."‬
‫אין אדם בכדור הארץ‬ ‫שלא יודע איך נראית צלחת מעופפת.‬
‫כשמסתכלים על כמה מהציורים,‬
‫ניתן לראות מהיכן הגיעו‬ ‫האלמנטים האלו לתרבות הפופולרית.‬
‫ואני מתכוון לסרט מסוים‬ ‫שאני יודע שהוקרן ב-BBC.‬
‫"הכוכב האסור".‬
‫יש סיכוי טוב שחלק מהילדים ראו את זה.‬
‫זה לא אומר ש…‬
‫הם ראו את הסרט ופשוט דמיינו את זה.‬
‫אבל אם אתה שקוע בסרטים‬ ‫ובתרבות הפופולרית של אותה התקופה,‬
‫הדברים האלו נמצאים בראשך…‬
‫והופכים לחלק מזה.‬
‫אנשים שוקעים בדברים האלו.‬
‫הם צופים ב"מפגשים מהסוג השלישי".‬
‫הם צופים ב"דוקטור הו"‬ ‫וב"כשהעולם עמד מלכת", דברים כאלו.‬
‫זה נמצא בתוך ראשיהם.‬
‫תמיד התעניינתי בעב"מים.‬
‫הייתי בן 12 כש"מלחמת הכוכבים" יצא,‬ ‫זה היה בדיוק לפני 45 שנים.‬
‫זה גיל שבו מושפעים בקלות, אתה יודע. ו…‬
‫באותה תקופה היו תוכניות בטלוויזיה‬ ‫כמו "בחיפוש אחר…" עם לנרד נימוי.‬
‫אולי הגיע הזמן לשוב לשאלת העב"מים,‬ ‫ללא דעות קדומות.‬
‫חקר כוכבי הלכת בעצם מורכב מ…‬
‫חיפוש ואפיון של כוכבי-לכת‬ ‫שמקיפים כוכבים אחרים.‬
‫- תוכנית העב"מים המסתורית של הפנטגון -‬
‫כשהתפרסמה הכתבה ב"ניו יורק טיימס"…‬
‫למדנו ממנה על התוכנית לזיהוי איומים‬ ‫שחקרה תופעות לא מוסברות, ו…‬
‫שזו הייתה בעיה רצינית.‬
‫דיווחים על תופעות לא מוסברות‬ ‫הם עניין של ביטחון לאומי.‬
‫כשאנחנו רואים משהו שאנחנו לא מבינים‬ ‫או לא מזהים במרחב האווירי שלנו,‬
‫תפקידם של האנשים שבידיהם הפקדנו‬ ‫את הביטחון הלאומי שלנו, לחקור ולדווח.‬
‫חשבתי,‬
‫"מדענים צריכים לחקור את זה,‬
‫"זה משהו שצריך להיחקר."‬
‫אז החלטתי לעשות את זה.‬
‫אנחנו במצב קשה של בורות.‬
‫אנו לא יודעים מה הם.‬
‫אנו לא יודעים מהן הכוונות שלהם.‬
‫כוונה היא הכול, נכון? אז אנחנו‬ ‫לא יודעים מהם הדברים האלו, וכאן אני…‬
‫באמת משער שישויות לא אנושיות‬ ‫שולטות בכלי הטיס האלו.‬
‫זו כבר השערה גדולה‬ ‫שאין לנו הרבה ראיות לגביה.‬
‫אבל יש עוד השערות אפשריות.‬
‫אתה בטוח שזה לא היה מסוק,‬ ‫או מטוס משדה התעופה שקרוב לכאן?‬
‫מסוק…‬
‫- שון גריסון, 1977 -‬
‫עשוי לנחות שם, אבל זה שטח פרטי.‬
‫ואם הם ינחתו שם, הם יעמדו לדין.‬
‫ועם כלי טיס…‬ ‫הדבר היחידי שיכול להיכנס לשם זה "הרייר".‬
‫רוב הילדים, במיוחד הבנים…‬
‫הכרנו את כל כלי הטיס של נאט"ו באותה עת,‬
‫כי היינו כל כך קרובים לבסיס חה"א ברודי.‬
‫זה טבעי שאנשים חשבו, "אם משהו טס,‬ ‫זה בוודאי קשור לחיל האוויר המלכותי."‬
‫בסיס חה"א ברודי, באותה עת,‬
‫היה אזור שבו יכולנו לבצע אימוני טיסה‬
‫שכללו שימוש במערכות נשק.‬
‫הגעתי לשם כסגן בטייסת בשנות ה-30 לחיי,‬
‫ולא ממש ידעתי איפה זה.‬
‫אבל זה היה במקום מרוחק מאוד בוויילס.‬
‫סמוך לאוקיינוס האטלנטי.‬ ‫התחנה הבאה, אמריקה.‬
‫בתור קצין קשרי-קהילה ותקשורת…‬
‫- טוני קואן‬ ‫קצין חה"א בדימוס -‬
‫חיברתי בין חיל האוויר בתוך הבסיס‬ ‫לבין הקהילה שמחוצה לו.‬
‫קיבלתי יותר ויותר דיווחים על תצפיות,‬
‫דברים שלא ניתן להסביר בקלות.‬
‫התייחסתי לדיווחים ברצינות רבה.‬
‫היה אירוע שבו אישה מהאוורפורדווסט,‬ ‫מאחד מבתי המלון המקומיים,‬
‫גברת גרנוויל, אם אני לא טועה,‬
‫התעקשה שראתה משהו נוחת מחוץ למלון.‬
‫- לינה‬ ‫ארוחת בוקר -‬
‫- בית ספר יסודי -‬
‫- מלון הייוונס -‬
‫- חלק שני: המלון‬ ‫ה-19 באפריל, 1977 -‬
‫אימי הייתה רוזה,‬ ‫אבל הייתה ידועה בשם רוז גרנוויל.‬
‫היא נולדה בברצלונה.‬
‫היא הכירה את אבי בגיל 18, והם התחתנו.‬
‫- פרנסין גרנוויל‬ ‫מלון הייוונס -‬
‫הוא הביא אותה לוויילס.‬
‫זה היה לאחר המלחמה.‬
‫והייתה איבה מסוימת כלפי זרים באופן כללי.‬
‫הם חשו אי נוחות מסוימת,‬
‫זה כאילו שהיינו משהו נפרד מכל השאר.‬
‫- קולה של רוזה גרנוויל -‬
‫קניתי את המקום הזה ב-1967.‬
‫זה היה מבצר הברחות ישן,‬
‫והפכנו אותו למלון.‬
‫- מלון הייוון פורט -‬
‫הוא בעיקר נועד לבתי.‬
‫זו תמונה של אימי ושלי.‬
‫היא במדי המטבח הלבנים.‬
‫אני בבגדים שלי ומתכוננת לעשות…‬
‫עבודות במלון.‬
‫הרבה אנשים חשבו שהמקום רדוף רוחות.‬
‫זו הייתה אגדה,‬ ‫אמרו שיש שם רוח רפאים של אישה לבנה.‬
‫פעם קראו לזה "הייוונס".‬
‫מעולם לא נתקלנו ברוח רפאים.‬
‫אנשי העמקים בוויילס‬ ‫היו דתיים מאוד, במובן הרשמי.‬
‫כולם הלכו לכנסייה בימי ראשון.‬
‫בנוסף לכך,‬
‫הייתה להם אמונה חזקה בעל-טבעי,‬ ‫שהייתה עתיקה יותר.‬
‫היא החלה הרבה לפני הנצרות, והם אחזו בה.‬
‫- "צלחות מכושפות"‬ ‫היסטוריה חברתית של עב"מים -‬
‫עסקתי בעיקר בכתיבה ובעיתונאות.‬
‫אני מתעניין גם בפולקלור,‬ ‫וזה היה נושא הדוקטורט שלי.‬
‫- דיוויד קלארק ואנדי רוברטס -‬
‫לא הייתי הראשון.‬
‫היה ספר מאת מדען מחשבים צרפתי,‬ ‫ז'אקס ואליי,‬
‫בשם "דרכון למגוניה".‬
‫ובכותרת המשנה נכתב,‬ ‫"מפולקלור לצלחות מעופפות".‬
‫סטיבן ספילברג התבסס עליך‬ ‫כשעיצב דמות של חוקר עב"מים,‬
‫בסרטו הקלאסי "מפגשים מהסוג השלישי".‬
‫אחד מתחומי העניין שלי‬ ‫היה חקר תצפיות ישנות,‬
‫לפני מלחמת העולם השנייה, לדוגמה,‬
‫כשלא היה בלבול עם טכנולוגיה מודרנית.‬
‫לכל הפחות,‬ ‫אני חושב שזה חלק מהפולקלור שלנו.‬
‫זה משהו שאנחנו צריכים ללמוד,‬ ‫כחלק מהפולקלור שלנו.‬
‫אז זה מה שמשך אותי לפן של הפולקלור,‬
‫ולחקר המסורת והסיפורים הישנים.‬
‫והם עשירים במיוחד בוויילס.‬
‫בפולקלור הקלטי, לפיות הייתה חשיבות עצומה.‬
‫הן עדיין כאלו, אפילו היום.‬
‫רק בתקופה הוויקטוריאנית,‬
‫אנשים אימצו תפיסה רומנטית‬
‫שפיות הן דמויות בסגנון טינקרבל.‬
‫ושהיצורות האלו היו טובות-לב‬ ‫ושהן רוצות לעזור לבני אדם,‬
‫עם הקסמים שלהן וכיוצא בזה.‬
‫הפיות, במסורת הוולשית,‬ ‫היו שונות מאוד מהתפיסה המודרנית.‬
‫מדובר בגזע של יצורים…‬
‫שהתקיימו לצדנו.‬
‫והם מעולם לא היו ידידותיים במיוחד.‬
‫היו להם כל מיני יכולות מדהימות,‬
‫כמו היכולת לנוע במהירות עצומה…‬
‫להעלים אנשים בכישוף, למחוק את זיכרונם.‬
‫אז הם היו מתעתעים באנשים.‬
‫אם היית מכעיס אותם…‬
‫היית עלול להיקלע לצרה.‬
‫אימא הייתה בחדר השלישי, שם.‬
‫בקומה השנייה.‬
‫ברגע שנכנסתי למיטה‬
‫ראיתי אור גדול ועצום…‬
‫מהבהב.‬
‫היא הביטה מבעד לחלון‬
‫והיא ראתה איזשהו דבר…‬
‫מרחף, כביכול.‬
‫זה היה כל כך עוצמתי…‬
‫שבקושי הצלחתי לפקוח את עיניי.‬
‫ואז היו שניים…‬
‫ובכן, אני לא יודעת איך לקרוא להם.‬
‫דמויות יצאו מהדבר הזה.‬
‫לשניהם היו ידיים ארוכות מאוד,‬
‫ורגליים ארוכות מאוד.‬
‫אבל לא היו להם תווי פנים.‬
‫הם נראו קצת לא יציבים, לפי מה שהיא אמרה.‬
‫היא צעקה, "מה אתם רוצים?"‬ ‫היו לנו כמה תרנגולות לא רחוק משם,‬
‫ואני חושבת שהיא דאגה לתרנגולות שלה,‬ ‫יותר מכל דבר אחר.‬
‫וכשעשיתי את זה…‬
‫החום מהצלחת הכה בי.‬
‫ואז…‬
‫הצלחת המעופפת המריאה במהירות עצומה.‬
‫כאילו שזה היה רק חלום אחד גדול.‬
‫כאילו שבסך הכול דמיינתי את זה.‬
‫אבא שלי חזר כעבור יום או יומיים,‬
‫והיא סיפרה לו.‬
‫אבי סיפר לי על זה במכתב,‬
‫וחשבתי שזה מגוחך.‬ ‫אמרתי לעצמי, "כולם השתגעו!"‬
‫תלמידי בית הספר ואימא שלי, כך זה נשמע.‬
‫כשחזרתי,‬
‫אבא שלי אמר,‬ ‫"מה שזה לא היה, זה השאיר סימן."‬
‫אמרתי, "בוא נלך לראות." צעדנו לשדה ביחד,‬
‫והיה סימן על הקרקע.‬
‫הדשא נראה כאילו שהוא נשרף, והיה שקע.‬
‫השקע בלט יותר מכול, למען האמת,‬
‫כאילו משהו היה בתוכו.‬
‫כשהתחלתי לחקור את הסיפורים האלו,‬ ‫כתבתי במשרד הביטחון ו…‬
‫ביקרתי חלק מהאנשים האלו וראיינתי אותם.‬
‫ואז קיבלנו את חופש המידע.‬
‫יכולנו לקבל מידע מהממשלה.‬
‫קיבלנו תיקים מלפני 20, 30 או 40 שנה,‬ ‫שמעולם לא יכולנו לראות.‬
‫והתקריות ממערב ויילס היו שם.‬
‫- מלון הייוון פורט -‬
‫רוזה גרנוויל כותבת לחבר הפרלמנט המקומי,‬ ‫ניקולס אדוארדס.‬
‫"נותרתי מאוד נסערת ומוטרדת…‬
‫"ואין לי שמץ של עניין במפגש נוסף."‬
‫זה משפט נהדר.‬
‫ניקולס אדוארדס שולח את זה לשר ההגנה,‬
‫שיוצר קשר עם בסיס חה"א ברודי‬
‫מדבר עם הקצין לקשרי-קהילה.‬
‫הלכתי לשם, דיברתי עם האישה.‬
‫למרבה הצער, לא מצאתי‬ ‫ראיות פיזיות לכך שמשהו נחת שם.‬
‫ואז, כמו תמיד,‬
‫העברתי את הדיווח הזה למשרד הביטחון.‬
‫"אין לי אפשרות להציע הסבר מלבד הנ"ל.‬
‫"אבל אם עב"ם יגיע לבסיס חה"א ברודי,‬
‫"נגבה דמי נחיתה רגילים‬ ‫וניידע אותך באופן מיידי."‬
‫הם הודיעו לנו שהם לא יודעים על כך דבר,‬
‫והם ביקשו מאיתנו שלא לדבר על זה.‬
‫הם לא רצו שזה יפחיד אנשים.‬
‫תוכל לומר בכנות שזו לא מתיחה,‬
‫שלא משטים באנשים באזור הזה?‬
‫אני בטוח במאה אחוז‬
‫שבני אדם‬
‫לא מסוגלים לזייף את החרדה הקיצונית…‬
‫ואת הפחד הקיצוני,‬ ‫שחלק מהאנשים האלו עברו והביעו.‬
‫- חוות קומבס -‬
‫- חלק שלישי: החווה‬ ‫אפריל ומאי 1977 -‬
‫זה היה בערך בשעה הזאת של הערב,‬ ‫כשעברתי את החוויה הזו.‬
‫דבר לא השתנה מאז.‬
‫- מארק מרסטון‬ ‫משפחת קומבס -‬
‫זה היה בדיוק כמו שזה עכשיו.‬
‫ממש שם למטה התחילה החוויה שלי.‬
‫במקרה הייתי כאן לבד.‬
‫אם מסתכלים לשם עכשיו,‬ ‫השדה ברקע, עם המדרון הגדול…‬
‫מעליו בקע אור.‬
‫ושמתי לב שבתוך האור נראתה צלחת הפוכה.‬
‫שמעתי את השיחים זזים לא רחוק מכאן.‬
‫ו…‬
‫היה שקט מאוד, והדבר הזה יצא מבין השיחים.‬
‫כאן זה יצא מהשיחים, במקום הזה.‬
‫אני הייתי ליד השער, שם.‬
‫הוא היה בגובה 2.15 מטרים.‬
‫הייתה לו חליפה כסופה‬ ‫עם משקף של קסדת אופנוע.‬
‫אלו היו הפנים שלו. כהים מאוד.‬
‫חשבתי, "אלוהים, מה זה?"‬
‫"מה זה?" חשבתי, "זה לא אדם."‬
‫"אין סיכוי שזה אדם."‬
‫הוא התחיל לצעוד לעברי.‬
‫חשבתי, "לא, זה לא קורה."‬
‫חזרתי במעלה השביל ההוא.‬
‫ברור לכם שאני…‬
‫די פחדתי.‬
‫אז עמדתי כאן.‬
‫הוא פשוט המשיך לצעוד לעברי.‬
‫אז ברחתי, רצתי.‬
‫עד לעמוד החשמל ההוא.‬
‫אפשר לדמיין שאני רץ עכשיו.‬
‫כשהגעתי לכאן…‬
‫משהו אמר לי, "תסתובב, תעצור ותסתכל."‬
‫אז עצרתי והסתובבתי,‬
‫והוא עמד בנקודה החשופה ההיא באמצע הכביש…‬
‫והסתכל עליי.‬
‫זה היה לא ייאמן. וחשבתי…‬
‫"לא. אני הולך. זה לא מתאים לי."‬
‫ורצתי הביתה. זה ממש הפחיד אותי.‬
‫אבא שלי בא למחרת כדי להעיף מבט,‬
‫כדי לראות אם יש כאן עוד משהו.‬
‫ו…‬
‫באותה עת‬
‫היה בוץ רך בצדי הכביש.‬
‫כשאבא שלי הגיע,‬ ‫הוא ראה טביעת-רגל גדולה אחת.‬
‫היא הייתה גדולה מטביעת-רגל של אדם רגיל.‬
‫הוא מצא טביעת-רגל בגודל כזה.‬
‫ודודתי פולין יצרה איתי קשר.‬
‫היא אמרה, "תגיד לי, ילד, מה ראית?"‬
‫סיפרתי לה בדיוק מה ראיתי.‬
‫והיא אמרה, "אבל אתה בסדר?"‬ ‫אמרתי, "כן, אני בסדר."‬
‫ואז… שלושה או ארבעה שבועות לאחר מכן,‬ ‫משהו כזה…‬
‫והיא ראתה בדיוק את מה שראיתי.‬
‫כשאתה ממשפחה כפרית רגילה‬
‫ואתה משוכנע שראית חלליות‬ ‫ויצורים מכוכב אחר…‬
‫איך תשכנע חברים, שכנים‬ ‫ואת העולם באופן כללי,‬
‫שלא איבדת את שפיותך?‬
‫זו הבעיה המתמדת של בילי ופולין קומבס,‬
‫מאז שהם היו מעורבים בתצפית העב"מים‬ ‫המפורסמת ביותר בארץ, לפני שנתיים.‬
‫זה התחיל בנסיעה במכונית.‬
‫פולין קומבס נסעה בחזרה לבית החווה.‬
‫נדמה לי ששלושת ילדיה היו במכונית.‬
‫והצעיר ביותר, קירן,‬ ‫ראה עצם בצורה של כדורגל,‬
‫שעקב אחריהם לאורך כביש העפר.‬
‫הם היו לחוצים ומפוחדים, מנוע המכונית עצר.‬
‫כשזה קרה לי בפעם הראשונה,‬ ‫חשבתי שאני מדמיינת.‬
‫- פולין קומבס‬ ‫דודתו של מארק -‬
‫אבל כל כך הרבה דברים קרו במקום הזה,‬ ‫שאני מאמינה שזה בהחלט קורה.‬
‫בילי קומבס היה רועה,‬ ‫הוא היה אחראי על משהו כמו 120 ראשי בקר.‬
‫לילה אחד, השער נקשר וננעל.‬
‫משהו הסיח את דעתו והוא חזר.‬
‫זה היה בערך ב-23:00 בלילה.‬
‫הוא קיבל טלפון משכן בחווה אחרת,‬ ‫במרחק של שני ק"מ,‬
‫הוא אמר, "למה הפרות שלך בחצר שלי?"‬
‫והוא לא יכול היה להסביר את זה,‬ ‫כי איך הן עברו ממקום זה לאחר?‬
‫מאה ועשרים פרות…‬ ‫-כן.‬
‫שוגרו משדה אחד לאחר?‬
‫לחווה אחרת.‬
‫אלו בדיוק התכסיסים‬ ‫שהפיות הוולשיות נהגו לעשות.‬
‫דברים כאלו.‬
‫לאחר מכן הגיע איש בחליפה כסופה,‬
‫וזו הייתה החוויה המפחידה מכולן.‬
‫זה היה ב-22:00 ביום חמישי,‬
‫הכנתי כוס תה ועמדתי לצפות בסרט.‬
‫הם ישבו שם וצפו בטלוויזיה.‬
‫והם הבחינו במשהו כסוף ליד החלון.‬
‫זה היה ענק.‬
‫- בילי קומבס -‬
‫קמתי, לא האמנתי למראה עיניי.‬ ‫קמתי וניגשתי לחלון,‬
‫הרמתי מבט ו…‬
‫הוא היה מעל לחלון.‬ ‫לפחות 2.5 מטרים, לפחות.‬
‫הדבר הזה היה גבוה והם לא ראו את פניו.‬
‫אז כשפולין עלתה למעלה‬ ‫כדי להעיר את שתי הבנות הצעירות…‬
‫הראש שלו היה מתחת לחלון חדר השינה.‬
‫היא ראתה שאין לו תווי פנים בכלל,‬
‫בדיוק כמו שראיתי.‬
‫המשטרה הוזעקה בליל התקרית לחוות קומבס.‬
‫הסמל ארני ממשטרת דאפד נענה לקריאה.‬
‫זה כנראה, מכל התקריות ב-26 שנותיי במשטרה…‬
‫זאת המשפחה המפוחדת ביותר שנתקלתי בה.‬
‫בפעם אחרת זה קרה בשעה מאוחרת,‬ ‫בערך בשתיים לפנות בוקר.‬
‫שמענו צלצול בדלת.‬
‫ולא ראינו אף אחד מתקרב למלון, מגיע בכביש…‬
‫לא במכונית‬
‫ולא ברגל.‬
‫אז ניגשתי לדלת, והיו שם שני בחורים.‬
‫הם נראו כמו תאומים זהים.‬
‫שיערם היה מסורק לאחור,‬
‫כאילו נמשח בשמן.‬
‫אבל נדהמתי מהעור שלהם.‬
‫אימא שלך בבית?‬
‫לא היה להם קמט או סימן על הפנים.‬
‫כאילו שהם היו עשויים משעווה.‬
‫הם רק אמרו לה…‬
‫"אנו רוצים לחזור ולדבר איתך באריכות‬
‫"אבל יש לנו פגישה בקרוסגוך."‬
‫זה קצת הדאיג אותי, בגלל ש…‬
‫הם נראו כל כך מוזרים.‬
‫הם הלכו לעבר הרכב שלהם,‬
‫והלכו.‬
‫הם פשוט נעלמו.‬
‫באותו הזמן,‬
‫הם ביקרו בחווה של פולין.‬
‫וזה ממש מוזר.‬
‫היא בעצם אמרה שבאותו הזמן שהם היו איתנו,‬
‫הם היו גם שם.‬
‫התקרית השנייה הייתה לקראת ערב.‬
‫אימי ואני ישבנו במסעדה,‬
‫כשהבחנו במשהו בשמיים.‬
‫זה היה כמו דיסק כסוף,‬ ‫כשראיתי אותו לראשונה.‬
‫והוא הקרין אור מהבהב. אור כתום.‬
‫הפעם התקשרתי לגברת קומבס,‬
‫כדי שתהיה לי הוכחה שאני לא מדמיינת.‬
‫היא אמרה, "כן, אנחנו רואים את זה עכשיו.‬
‫"אימא שלי, אבא שלי…‬
‫"וכל הילדים שלנו, כולנו רואים את זה."‬
‫מהזווית שלנו, נראה שהוא ירד לתוך הים.‬
‫אבל משפחת קומבס ראו אותו,‬
‫והם אמרו שהוא נכנס ל"סטאק רוק", זה אי.‬
‫"סטאק רוקס" נחשב למקום מסתורי,‬
‫כי הוא נמצא במרחק שווה‬ ‫מכל המקומות המדוברים.‬
‫שניהם ראו את זה, כל אחד מביתו…‬
‫מזווית אחרת.‬
‫היא אמרה שמהכיוון שלה‬
‫הסלע נפתח, כמו דלת.‬
‫והם נעלמו.‬
‫זה לא משהו חדש.‬
‫ביומני הספינות יש מידע‬ ‫על עב"מים שיוצאים מהמים,‬
‫מרחפים לצד הספינות וממריאים,‬ ‫עוד במאה ה-19.‬
‫זה…‬
‫זה קורה כבר זמן רב.‬
‫הקשר הימי של תופעות לא מוסברות‬ ‫או עב"מים הוא מעניין מאוד.‬
‫לעתים קרובות הם קשורים למים.‬
‫לעתים קרובות הם נראו יוצאים ממים…‬
‫הם נראו נכנסים לתוך מים.‬
‫ולפעמים הם נראו מתחת למים.‬
‫כיום אנו יודעים שיש הרבה כוכבי-לכת.‬
‫למעשה, כוכבי הלכת באזור ישיב,‬
‫שזה האזור שבו יש פוטנציאל‬ ‫לקיום של מים על פני הקרקע…‬
‫כוכבי הלכת האלו שכיחים יחסית.‬
‫לאחד מחמישה כוכבים יש כוכב-לכת באזור ישיב.‬
‫וזה די מדהים, כשחושבים על זה.‬
‫אוקיינוסים הם מקומות נהדרים למחייה.‬
‫במיוחד כשעוברים בין כוכבי-לכת.‬
‫האטמוספרות אינן יציבות ביחס לטמפרטורה.‬
‫אתה נמצא בנוגה‬ ‫ונתקל בחום של 420 מעלות צלזיוס…‬
‫ובלחץ אטמוספרי גדול פי מאה‬ ‫מזה של כדור הארץ.‬
‫אבל אם אתה במאדים,‬
‫אתה נתקל במינוס 73 מעלות צלזיוס,‬
‫ומאית מהלחץ האטמוספרי של כדור הארץ.‬
‫החיים על משטחים עם אטמוספרות זה די נורא.‬
‫אם אתה חי באוקיינוס,‬
‫הטמפרטורה תמיד תהיה בטווח של מים נוזליים,‬
‫וזה לא טווח גדול במיוחד.‬
‫וההבדלים האמיתיים היחידים,‬
‫במעבר מאוקיינוס בכוכב-לכת אחד‬ ‫לאוקיינוס בכוכב-לכת אחר, הם…‬
‫עקבות כימיקלים שצפים באוקיינוס.‬
‫יהיה קל מאוד, פשוט…‬
‫לשהות באוקיינוסים שלנו. זה לא שונה מ…‬
‫אוקיינוס מימי בכוכב אחר.‬
‫אומרים שאם יצורים מבקרים אותנו ממקום אחר…‬
‫בוודאי יש להם בסיס איפשהו.‬
‫זה נמצא במקום מרוחק שאיננו מכירים,‬ ‫אז מהו המקום המתאים? במעמקי האוקיינוסים.‬
‫"סטאק רוקס" מתאים לנרטיב הזה.‬
‫ושוב, זה חוזר עד למיתולוגיה הקלטית.‬
‫האיים לאורך החוף נתפסו כקסומים‬
‫ושם גרו הפיות.‬
‫למעשה, לשם הלכו הקדושים הקלטים,‬
‫והם חיו בבידוד כדי להתחבר לעל-טבעי.‬
‫אתה אומר שראית גם איש?‬
‫ראית אותו בבירור?‬
‫ובכן, לא יכולתי לראות את פרצופו,‬ ‫כי הוא היה רחוק מדי.‬
‫אני לא היחידי ש…‬
‫- דיוויד ג'ורג'‬ ‫תלמיד לשעבר -‬
‫אמר את זה. אני לא יודע.‬
‫מישהו צעד לצדו, מימין לו.‬
‫"ראיתי אדם יוצא מדלת.‬
‫"היו לו אוזניים מחודדות ו…‬
‫"כובע פרווה."‬
‫זה אחד מהאנשים חסרי הפרצוף.‬
‫אני חושב שהיו שניים או שלושה‬ ‫שטענו שהם ראו את היצורים.‬
‫עכשיו, לא ראיתי את היצורים בעצמי.‬
‫אני לא יכול לאשר שמישהו באמת ראה אותם,‬
‫או שזו הייתה השקפה ילדותית.‬
‫אבל זה מוסיף לזה עומק חדש,‬
‫כי אם הם באמת ראו את היצורים…‬
‫אז משהו גדול מכפי שכולנו חושבים‬ ‫התרחש כאן באותו יום.‬
‫- תעלומת אנשי החלל של משולש האימה -‬
‫הלכתי הביתה יום אחד ואמרתי,‬ ‫"עשינו צעד קדימה.‬
‫"עברנו מעצמים מעופפים בלתי מזוהים‬ ‫לאנשי חלל."‬
‫- שני אנשים ללא פנים -‬
‫אשתי אמרה, "איך הוא נראה?" אמרתי, "ובכן…‬
‫"מסתבר שהוא, או היא, כי לא ידוע לנו…‬
‫"לבושים בחליפת חלל כסופה.‬
‫"מעין משקף כהה‬ ‫במקום שבו אמורות להיות עיניים."‬
‫היא אמרה, "ראיתי אותו."‬ ‫וחשבתי, "שכה אחיה."‬
‫והיא אמרה, "באמת ראיתי אותו,‬ ‫אבל בחלון ראווה בהאוורפורדווסט."‬
‫נסעתי לשם והסתכלתי, זו הייתה חליפת כבאים.‬
‫כי במילפורד הייבן יש בית זיקוק גדול.‬
‫היה להם ציוד מקצועי שכלל חליפות כאלו,‬
‫כדי לאפשר להם להילחם בשרפות‬ ‫בחום גבוה מאוד.‬
‫- חליפה נעלמה? זו מתיחה? או שאין תשובה? -‬
‫ואני מאמין ששנים שאחרי האירוע,‬
‫תושב המקום הודה שעשה מתיחה…‬
‫והסתובב באחת החליפות האלו.‬
‫וזה מאכזב אותי מאוד,‬ ‫כי זה קצת סיבך את העניינים.‬
‫- גלין אדוארדס טייל בחליפה כסופה -‬
‫המתיחות לא מסבירות‬
‫את כל התצפיות של אנשי החלל,‬
‫כי המתיחות קרו לאחר התצפיות.‬
‫יתכן מאוד שהוא רצה לעשות את זה,‬
‫בעקבות מקרים אמיתיים.‬
‫בשלב מסוים הוא נאלץ לקפוץ לתוך שיחים…‬
‫כי אישה צצה בדלת‬ ‫וכנראה שכיוונה לעברו אקדח.‬
‫מפתה לחשוב שבני משפחת קומבס‬ ‫הם כנראה טיפשים או טועים.‬
‫הבעיה שלהם היא שאיש לא הצליח‬ ‫להוכיח או להפריך,‬
‫את כמה מהדיווחים המדהימים ביותר‬ ‫על תצפיות של עב"מים.‬
‫יותר ויותר אנשים טוענים שהם רואים דברים‬
‫שלא ניתן להסבירם באופן מדעי.‬
‫זה לא קרה רק כאן.‬
‫יש כמה מקומות ברחבי הארץ,‬
‫שבהם קרה אותו הדבר.‬
‫- ברוד הייבן‬ ‫משולש ברוד הייבן -‬
‫משרד הביטחון,‬
‫אני חושב שהם קיבלו דיווחים‬ ‫על כ-450 תקריות נפרדות.‬
‫איתרתי וראיינתי כמה מהאנשים‬ ‫שעבדו שם באותה עת.‬
‫חלקם אמרו, "אולי משהו התרחש.‬
‫"אבל 450 תצפיות?‬
‫פשוט לא היו לנו מספיק אנשים‬ ‫כדי לחקור כל אחד מהם."‬
‫הסתכלתי החוצה וראיתי משהו בשמיים.‬
‫זה היה עצם בצורת כיפה.‬
‫זוהר בצבע שמנת בהיר.‬
‫לאיזו פעולה את מצפה?‬
‫אני מקווה שהממשלה תתערב,‬
‫ומדענים יתערבו כדי לעזור לנו‬ ‫להבין מהם הדברים האלו.‬
‫הצופים בשמיים מחפשים דבר אחד.‬
‫עוד צלחת מעופפת,‬
‫שתתווסף לרשימה המתארכת של תצפיות‬ ‫באזורים הכפריים של פמברוקשייר.‬
‫היה לחץ גדול על משרד ההגנה‬
‫שהתעצם ב-1978,‬
‫כי מספר התצפיות עלה והעניין התקשורתי גבר.‬
‫מבין המקרים שדווחו‬
‫למיטב ידיעתי, לא היה הסבר לאף אחד מהם…‬
‫על ידי פעילות בבסיס חה"א ברודי‬ ‫או בוויילס באופן כללי,‬
‫בטיסות של מטוסים צבאיים או אזרחיים.‬
‫כולכם באמת טוענים שהדברים שראיתם,‬
‫לא היו מהעולם הזה?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫אנשים אמרו, "הם המציאו את זה כדי להתפרסם."‬
‫- דיוויד ג'ורג', 1978 -‬
‫איזה מין פרסום אתה רוצה בגיל 10?‬
‫אבל האם הם באמת ראו‬ ‫עצם מעופף לא מזוהה?‬
‫או שהם ראו את זה?‬
‫הרבה אנשים לעגו לנו. וכשאתה ילד,‬
‫אתה לא רוצה שאנשים יחשבו שאתה משוגע.‬
‫הם לא יתייחסו אלייך ברצינות,‬ ‫כי ראית אנשים ירוקים קטנים.‬
‫- עוד שני "חסרי פנים" -‬
‫אימא שלי לא ממש רצתה‬
‫שהרבה אנשים ידעו מה היא ראתה…‬
‫בגלל הסיפור של האישה הלבנה.‬
‫זה הפחיד את רוב האנשים, לדעתי,‬
‫הרעיון שעלולה להיות שם רוח רפאים.‬
‫סיפור על משהו על-טבעי אחר‬ ‫רק יחמיר את המצב.‬
‫היו אנשים שאמרו,‬ ‫"עשיתם את זה כדי למשוך לקוחות."‬
‫אבל לא, זה לא נכון.‬
‫מלון שנפתח ליד מילפורד הייבן…‬
‫הם התחילו לעשות "סופ"ש עב"מים".‬
‫הם נתנו לאנשים,‬
‫בקבוקון מרק וכמה כריכים,‬
‫ושלחו אותם לשטח, למשהו כמו…‬
‫אלוהים, הליכות של 6.5 ק"מ.‬
‫סיפרתי למורה שלי שאמר,‬ ‫"אתה בטוח שעיניך לא הטעו אותך?"‬
‫אמרתי, "לא. העיניים שלי‬ ‫לא מטעות אותי, ממש לא." ואמרתי…‬
‫"אני לא טיפש, בהחלט לא."‬
‫אמרתי, "ראיתי את מה שראיתי."‬
‫הדבר הזה עלה על השיחים וקפץ…‬
‫- מארק מרסטון, 1977 -‬
‫קפץ מעל השער הזה.‬
‫וחשבתי שמשהו בזה לא הגיוני.‬
‫אף אדם לא יכול לקפוץ מעל לשער הזה.‬
‫"אנשי החלל ממשולש האימה."‬
‫"דמות מפחידה וגבוהה בחליפה כסופה זוהרת‬
‫"שברה חלון של בית כפרי מבודד."‬
‫דודה שלי, פולין,‬ ‫הראיתי לה כמה מהכתבות האלו.‬
‫"לא, אל תדבר על זה", היא אמרה.‬ ‫"תשאיר את זה שם."‬
‫- שנינו ראינו דמות ענקית… -‬
‫אמרתי, "את חייבת לדבר על זה מתישהו."‬
‫"לא נכון", היא אמרה.‬
‫"אני והבנות לא מדברות על זה בכלל."‬
‫זה היה בצורה של סיגר, עם כיפה בחלק העליון.‬
‫לא נהניתי מתשומת הלב שהורעפה עליי.‬
‫ארבע השנים הראשונות שלי בבית הספר התיכון,‬
‫הן היו איומות.‬
‫הותקפתי באלימות כמעט מדי יום.‬
‫אני כן!‬
‫הם בעיקר רצו שאגיד שלא ראיתי עב"ם.‬
‫הם רק רצו שאגיד ששיקרתי.‬
‫אבל לא יכולתי לעשות את זה.‬
‫לא יכולתי לוותר על העקרונות שלי‬ ‫ולומר ששיקרתי, כשלא עשיתי זאת.‬
‫יש לנו כמה צעירים באולפן,‬
‫שטוענים שחוו מפגשים משלהם.‬
‫ב -1978 הופעתי‬ ‫בתוכנית טלוויזיה בשם "מאגפיי".‬
‫אלו דיוויד, דיוויד, פיליפ ושון. יש לנו…‬
‫אם תראו אותי ב"מאגפיי",‬
‫ותביטו היטב…‬
‫תראו שיש לי פנס בעין.‬
‫צפינו בו במשך…‬
‫חמש או שש שניות. ו…‬
‫ברחנו משם. ממש פחדנו.‬
‫עשו לי את זה בשביל הטלוויזיה.‬
‫אתה יודע…‬
‫"נראה אותם מכסים את זה באיפור."‬
‫לאחר הבריונות והאלימות שספגתי בעקבות כך,‬
‫חשבתי, "אני חייב לדבר."‬
‫כי יש אנשים שעוברים את אותו הדבר,‬
‫והם בסך הכול דיווחו על משהו שראו.‬
‫הרגשתי שעליי לעשות את זה.‬
‫ראיתי מעין דלת.‬
‫לפתע דמות אדם יצאה משם.‬
‫אני לא נבוך או מתבייש לומר‬ ‫שראיתי משהו לפני 45 שנה,‬
‫שאני לא יכול להסביר.‬
‫ועד היום אני עדיין לא יכול.‬
‫לאחר העבודה שעשיתי…‬
‫אוכל לומר דבר אחד בבטחה.‬
‫אם הציבור ידע בדיוק‬
‫מהי המשמעות של נוכחות העב"מים…‬
‫הם ימלטו על חייהם.‬
‫רנדל פיו שמע על התצפית של אימי,‬
‫והוא בא לבקר אותנו.‬
‫והוא אמר שהיא צריכה לספר לאנשים על זה.‬
‫במובן מסוים, כדי לתמוך במה שהילדים ראו.‬
‫הרבה אנשים כינו אותם בשמות גנאי.‬
‫לפיכך אני נאלצת להתייצב ולומר…‬
‫שהם בהחלט דוברי אמת.‬
‫את מה שהם ראו, ראיתי בעצמי.‬
‫איך נראו הדמויות?‬
‫ובכן, הם היו גבוהים מאוד.‬
‫הזרועות היו ארוכות במיוחד,‬ ‫הרגליים היו ארוכות במיוחד.‬
‫וכולם נראו לבושים בסרבלים.‬
‫סרבלים מבריקים,‬
‫והיה להם ראש מחודד.‬ ‫אתה יודע, היה שם משהו מחודד.‬
‫ובהחלט לא היו להם פנים.‬
‫הם היו אנשים חסרי פנים.‬ ‫בלי עיניים, בלי פה.‬
‫בלי חורים או כפתורים, או משהו.‬
‫זה ברור. זה כאן.‬
‫זה מעבר להבנה שלנו, אבל זה קיים.‬
‫האם זו באמת היסטריה המונית?‬
‫או שיש מציאות בלא-מציאותי?‬
‫האנשים שגרים בסביבת ברוד הייבן‬ ‫אומרים שהחוויה שלהם אמיתית דיה.‬
‫מהות הסיפור הוא השבת הקסם לסביבה.‬
‫פעם אנשים האמינו בכל מיני דברים מוזרים.‬
‫בעידן המודרני אנחנו‬ ‫לא מאמינים ביצורים כאלו, אבל…‬
‫עדיין יש כאן דברים מוזרים.‬
‫ברור שיש משהו.‬
‫בין אם זה טבוע בנוף או בראשם של אנשים‬
‫הם עוברים את אותן חוויות מוזרות,‬ ‫אבל הם מבטאים אותן ב…‬
‫התרבות הפופולרית של אותה עת.‬
‫בין אם זה היה על-טבעי או טבעי,‬
‫קרה משהו ששינה את חייהם של אנשים.‬
‫וזה כשלעצמו, בעיניי, זה מה שחשוב.‬
‫התצפית של העב"ם השפיעה עליי רבות.‬
‫מעולם לא היו לי דעות קדומות‬ ‫לגבי גזע, מיניות וכולי.‬
‫וכל זה נובע מ…‬
‫מהביקור שהיה לנו כאן בבית הספר.‬
‫כי…‬
‫אם תוכל לקבל את האפשרות‬ ‫שחוצנים עשויים לבקר אותנו בכוכב הזה…‬
‫אז תוכל לקבל הכול.‬
‫כשעשיתי את המצגת המדעית‬ ‫הראשונה שלי על תופעות לא מוסברות,‬
‫דיברתי על מאפייני הטיסה,‬ ‫המהירות וההאצה שלהם.‬
‫אחד הקולגות שלי שאל אותי…‬
‫"למה אתה עושה את זה? למה אתה חוקר את זה?‬
‫"למה אתה שם את עצמך במצב הזה?"‬
‫חששתי להיכנס לזה,‬ ‫כי יש המון סטיגמה סביב הנושא הזה. כלומר,‬
‫אתה מזכיר עב"מים וכולם מצחקקים ו…‬
‫אף אחד לא לוקח את זה ברצינות. אבל…‬
‫עכשיו אנחנו כאן,‬
‫ובעצמנו השלמנו את השלבים הראשונים‬ ‫של חקר מערכת השמש שלנו.‬
‫ביקרנו בכל הגופים המרכזיים.‬
‫אנו עוברים לגופים‬ ‫רחוקים יותר בחגורת קויפר.‬
‫ויש לנו רובוטים שפועלים על מאדים ברגע זה.‬
‫ועדיין, למרות כל זאת, אנו חושבים,‬
‫שבלתי אפשרי שחוצנים יבקרו אותנו.‬
‫זה לא בלתי אפשרי בכלל.‬ ‫למעשה, אני חושב שזה סביר למדי.‬
‫ייתכן שזו אחת התגליות‬ ‫הגדולות ביותר בהיסטוריה האנושית.‬
‫איך אפשר לוותר על זה?‬
‫זה כמעט כמו לשוב למרכז היקום.‬
‫עלינו להמשיך ללמוד את הלקח הזה,‬
‫שבני אדם הם לא מרכז היקום.‬
‫כשיהיו לנו מספיק מדענים שיאספו נתונים,‬
‫יפתחו תאוריות ויחשבו על זה ברצינות…‬
‫זה לא ייקח זמן רב.‬
‫אני חושב שיפענחו את זה במהרה.‬
‫ואני חושב ש…‬
‫ייקח עשור לעשות את זה.‬
‫אני חושב שזה ישנה הכול, כן.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר-און‬