Što kažete na priču koja slijedi?
Započela je istraga zbog tvrdnje
da se na nebu pojavilo nešto čudno
i sletjelo u velško selo Broad Haven, blizu Haverfordwesta.
Ne sjećam se tko je to prvi vidio.
Bili smo na školskom igralištu,
za vrijeme ručka, pokraj ovog stabla.
Bilo je to u veljači '77.
Da, tu smo se igrali.
Dodavali smo se i nabijali loptu.
Što god to bilo, djeca iz mjesne škole triput su to opazila.
Netko je pitao: „Što je to?”
Svi su potrčali.
Sprintali smo do kraja polja
da otkrijemo što to točno gledamo.
Je li to doista slučaj masovne histerije
ili u nestvarnome ima nečeg stvarnoga?
Gotovo odmah nakon toga
i drugi su ljudi vidjeli neke čudne stvari.
Bilo je mnogo aktivnosti, mnogo opažanja, mnogo…
Da, štošta se događalo.
Ovdje je sletjelo.
Ljudi koji žive oko Broad Havena reći će vam da su iskusili nešto stvarno.
Otkako se bilježi povijest,
ljudi su viđali neobjašnjive stvari na nebu.
Jesmo li sami u svemiru?
Među podacima će se naći nešto vrijedno istraživanja.
Ništa ne skrivamo.
Postoje međuplanetarni svemirski brodovi.
Mislila sam da je svemirac. Imao je velike oči.
Ovdje se događa nešto neizmjerno važno, što je autentično i stvarno.
SUSRETI
Kevine…
Recite mi tajnu koju nikomu niste rekli o tom fenomenu.
Snimamo?
ASTROFIZIČAR BIVŠI NASIN ZNANSTVENIK
Znate, cijeli naš život
i cijeli život naših roditelja,
od 1940-ih,
vlasti i znanstvenici govore nam da je to smiješno.
Da su to gluposti.
Mislim da je to glavni razlog zašto nema puno ozbiljnih,
tj. zašto je donedavna to proučavalo vrlo malo ozbiljnih znanstvenika.
Rekao bih da vjerojatno postoji otprilike 15 stručnjaka na svijetu.
To mi je šokantno
i sugerira da postoji nešto možda i dalekosežnije od stigme
i svega očitoga što ljude sprječava da ovo istražuju.
Možda ljudi ne žele znati što je taj fenomen.
Možda ljudi ne žele znati istinu. Možda ih to pomalo plaši.
BROADHAVENSKI TROKUT
G. 1977. MALO VELŠKO SELO BROAD HAVEN
POSTALO JE EPICENTAR NAJVEĆEG MASOVNOG OPAŽANJA
U POVIJESTI UJEDINJENOG KRALJEVSTVA.
NAJMANJE 450 LJUDI VIDJELO JE TAJANSTVENE LETJELICE
I ČUDNA BIĆA NA TOM PODRUČJU.
TO SE ISTRAŽUJE VEĆ DESETLJEĆIMA.
SVE JE POČELO NA POLJU IZA ŠKOLE.
Bilo je to divno seoce. Još je takvo.
Vrlo mirno tijekom zime,
a ljeti vrvi turistima.
No bilo je to sjajno mjesto za odrastanje.
Ne bih se opisao kao jedan od popularnih u školi.
Imao sam višak kilograma. Bio sam mali knjiški crv.
Maltretirali su me zbog toga.
Vjerojatno sam bliskiji s mačkama nego s ljudima.
OSNOVNA ŠKOLA
1. DIO: ŠKOLA 4. VELJAČE 1977.
Bio je to grozan dan, kišovit, vlažan.
Većinu dana proveo sam unutra.
Nisam izašao s drugima kako bih se igrao.
Druga su se djeca vraćala s igre.
I…
Rekli su da su vidjeli leteći tanjur,
ali te sam priče smatrao besmislenima.
Za mene, leteći tanjuri nisu postojali.
Bilo ih je u lošim SF filmovima iz 1950-ih
ili se o njima pisalo u tabloidima.
Ali naposljetku sam pomislio:
„Ovo postaje smiješno. Idem sâm pogledati.”
Izašao sam iz škole.
Nastavio sam sve do vrha polja.
A iza drveća,
ta se stvar samo pojavila preda mnom.
Srebrna, u obliku cigare,
dugačka oko 14 metara.
Kroz glavu mi je samo prošlo
da moram pobjeći.
Otišao sam kući i rekao mami i tati. Nisu me nimalo osuđivali.
Vjerovali su mi i vjerovali su da vjerujem da sam vidio to što jesam.
Znate kakve su majke. Prepoznaju kad lažeš!
Bila je posve uvjerena da je to što govorim istina.
Kontaktirala je g. Randalla Jonesa Pugha, bliskog obiteljskog prijatelja.
Randall Pugh je umirovljeni veteran
koji radi kao regionalni istražitelj Britanske udruge za istraživanje NLO-a.
Imamo fenomen koji će dugo biti s nama…
ISTRAŽITELJ
…ako ga uopće ikada razotkrijemo.
Terry, ti preuzmi onaj sektor.
-Ovaj sektor u… -Onaj sektor.
A ja idem na sjeverozapad.
Došao je što je brže mogao i poveo je
lokalnog novinara iz Western Telegrapha.
NLO je opažen u petak. Do ponedjeljka ujutro nastala je ludnica.
Jedna grupa djece pokazala mi je mjesto gdje misle da su vidjela svemirski brod.
Najednom se srebrni objekt u obliku cigare pojavio iza grmlja
i pokušavao poletjeti. Onda je opet nestao.
Bila je noć. Imao sam deset godina.
Upalio sam TV, a na dječjim vijestima bila je ta nevjerojatna priča.
Svemirski brod bio je u obliku cigare s kupolom na vrhu.
Kad imaš devet, deset godina, prolaziš to formativno razdoblje.
Mašta ti je razuzdana,
a NLO-i su nas sve zanimali.
Primili smo mnogo dojava o NLO-ima opaženima iznad Mobilea.
Pozdrav!
Dolazimo iz Francuske.
Da.
G. 1977. bila je sjajna za NLO-e.
Broj opažanja se povećavao.
Pa, bio je otprilike ondje.
Jačalo je zanimanje medija.
U to sam doba bio opsjednut NLO-ima i izvanzemaljcima.
OVLAŠTENI ISTRAŽITELJ NLO-A
Vrhunac svega bio je film Bliski susreti treće vrste.
Neprestano su ga reklamirali.
A onda je i sam film bio poput svega što sam čitao.
Ujedno su to bila bijedna vremena. Vladala je nestašica goriva.
Bili smo usred hladnog rata sa Sovjetskim Savezom.
Sjećam se da sam vidio dijagram u lokalnim novinama
koji je prikazivao zonu eksplozije.
Razmišljao sam hoću li ispariti ili ću stići kući na vrijeme.
Dakle, sve se to događalo.
Tako da su mi NLO-i, izvanzemaljci i posjeti iz svemira
bili poput bijega od stvarnosti.
U taj si svijet mogao pobjeći.
Vidio sam leteći tanjur, ili takozvani NLO.
Bio je u onom drveću.
Bila je to najveća i najbizarnija priča
koja je proizašla iz Ujedinjenog Kraljevstva.
I potpuno je zaokupila moj život.
Otkrio sam da se nešto očito dogodilo.
No ne znamo što je to bilo.
Čim smo u ponedjeljak ujutro stigli u školu,
ravnatelj nas je razdvojio.
Rekli su nam da opišemo i nacrtamo ono što smo vidjeli.
Crtali smo i nitko nije znao što drugi crtaju.
Vidjeli smo isto. Šanse su bile da ćemo, po mogućnosti, nacrtati gotovo istu stvar.
Tada nije bilo kao danas.
Nije bilo društvenih mreža. Nije bilo mobitela.
Nismo imali priliku da se okupimo.
Nismo mogli surađivati.
Ravnatelj nas je sve zatekao.
Prikupio je napisano
i bio je vidno šokiran time
koliko su naši iskazi i opisi bili slični.
Kako bismo saznali više, čuo sam se s ravnateljem, g. Llewellynom.
Znam da je to vidjelo 16-ero djece.
RAVNATELJ
Jesu li svi vidjeli isto?
Postoje sličnosti između svih njihovih opisa.
Tražio sam da nacrtaju i opišu što su vidjeli.
Na crtežima koje su djeca nacrtala
očito ima mnogo sličnosti.
Isti oblici na svima njima.
Činjenica da su svi iste boje.
Imaju i crveno svjetlo na vrhu letjelice.
„Ovaj sam objekt vidio u petak, 4. veljače.
Imao je oblik kupole. Imao je 10 ili 11 prozora blizu vrha
i vrata s pistom.”
Svi na planetu Zemlji znaju kako izgleda leteći tanjur.
Na nekima od tih crteža
možete prepoznati neke elemente pop kulture.
Na pamet mi pada posebice jedan film koji se prikazivao na televiziji.
Zabranjeni planet.
Lako je moguće da su ga neka od te djece gledala.
Time ne želim reći da su gledala film pa su to sad samo izmislila.
No ako si okružen filmovima i pop kulturom toga doba,
sve ono što ti je u glavi postaje dio toga.
Ljudi su okruženi time.
Gledaju Bliske susrete treće vrste.
Gledaju Dr. Whoa, Dan kad se Zemlja zaustavila i slično.
To im je u glavi.
NLO-i su me oduvijek zanimali.
Kad su izašli Ratovi zvijezda, bio sam 12-godišnjak. Prije 45 godina.
Dakle, u dobi kad te se sve lako dojmi.
Otprilike u to vrijeme
emitirale su se emisije kao što je U potrazi za istinom s L. Nimoyem.
Možda je vrijeme da opet pristupimo pitanju NLO-a, bez predrasuda.
Proučavanje egzoplaneta sastoji se od potrage
i karakterizacije planeta koji kruže oko drugih zvijezda.
Kad je izašao članak New York Timesa,
doznali smo za AATIP-ov program koji je proučavao neidentificirane pojave
i da je to ozbiljan problem.
Te dojave o NZP-ima pitanje su nacionalne sigurnosti.
Kad u zračnom prostoru uočimo nešto što ne razumijemo ili ne prepoznajemo,
oni zaduženi za nacionalnu sigurnost to moraju istražiti i podnijeti izvješće.
Mislio sam: „Znanstvenici to moraju proučavati!
Ovo treba proučiti.”
Odlučio sam to učiniti.
U teškom smo stanju neznanja.
Ne znamo što su oni. Ne znamo kakve namjere imaju.
Namjera je sve, zar ne? Ne znamo što su ta bića.
I naveliko pretpostavljam kad kažem
da tim letjelicama upravljaju bića koja nisu ljudska.
To je već velika pretpostavka za koju nemamo mnogo dokaza.
Postoje i druge moguće pretpostavke.
Jesi li siguran da to nije bio helikopter ili zrakoplov?
Helikopter bi mogao sletjeti onamo,
ali ono je privatno vlasništvo.
Da onamo slete, mogu ih tužiti.
A od zrakoplova bi samo Harrier mogao sletjeti onamo.
Većina nas klinaca, a pogotovo dečki,
znali smo gotovo sve što je NATO u to vrijeme imao na nebu
jer smo bili tako blizu zrakoplovne baze Brawdy.
Ljudi su vjerojatno mislili
da to mora biti povezano s Kraljevskim zrakoplovstvom.
Baza Brawdy u to je vrijeme bila mjesto gdje smo mogli provoditi obuku letenja,
koja je uključivala uporabu oružja.
Stigao sam kao satnik u ranim tridesetima.
Nisam bio posve siguran gdje smo.
No baza je bila smještena na samome rubu Walesa,
blizu Atlantskog oceana. Sljedeća postaja, Amerika.
Kao časnik za odnose sa zajednicom i medijima,
bio sam veza između vojnog zrakoplovstva unutar ograde
i zajednice izvan ograde.
Dobivao sam sve više izvješća o opažanjima,
o stvarima koje nije bilo lako objasniti.
Ta sam izvješća shvatio vrlo ozbiljno.
Jednom prigodom u Haverfordwestu,
u jednom od lokalnih hotela, gđa Granville, ako dobro pamtim,
tvrdila je da je vidjela kako je nešto sletjelo.
ČAJ I POGAČICE SOBE S KUPAONICOM
OSNOVNA ŠKOLA
HOTEL HAVENS
2. DIO: HOTEL
19. TRAVNJA 1977.
Moja majka zvala se Rosa, ali bila je poznata kao Rose Granville.
Rođena je u Barceloni.
Upoznala je mog tatu kao 18-godišnjakinja i vjenčali su se.
A onda ju je, naravno, doveo u Wales.
Bilo je to netom nakon rata
i općenito je postojao određeni animozitet prema strancima.
Osjećali su neku nelagodu.
Kao da smo bili drukčiji od svih ostalih.
GLAS ROSE GRANVILLE
Tu smo građevinu kupili 1967.
Bila je to stara krijumčarska utvrda,
a mi smo je pretvorili u hotel.
Ponajviše za moju kćer.
Ovo je fotografija moje majke i mene.
Ona je u svojoj bijeloj kuharskoj kuti.
A ja sam odjevena za obavljanje hotelskih poslova.
Mnogi su mislili da je zgrada ukleta.
To je bila samo legenda.
Rekli su da je obilazi neka bijela gospa.
Tada je bila poznata kao Havens.
Mi nikad nismo imali neko iskustvo s duhom.
U velškim dolinama bili su vrlo religiozni.
U formalnom smislu. Svi su nedjeljom išli u crkvu.
Osim toga,
imali su snažnu vjeru u nadnaravno koja je bila još starija
i datirala iz doba otprije kršćanstva. Toga se nisu odricali.
LETEĆI TANJURI DRUŠTVENA POVIJEST UFOLOGIJE
Ja uglavnom radim kao pisac i novinar.
A zanima me i folklor. Na tome sam doktorirao.
Nisam bio prvi. Postojala je knjiga
francuskog informatičara Jacquesa Valleea naslovljena Putovnica za Magoniju.
Podnaslov je glasio „Od folklora do letećih tanjura”.
Vi ste bili osoba
prema kojoj je Steven Spielberg izgradio lik istraživača NLO-a
u svom klasiku Bliski susreti treće vrste.
Jedan od mojih interesa pradavna su opažanja,
prije Drugog svjetskog rata,
kad nije postojala mogućnost da je to moderna tehnologija.
Ako ništa drugo, mislim da je ovo dio našeg folklora.
Ovo bismo trebali proučavati kao dio našeg folklora.
To me zainteresiralo za aspekt folklora
i za istraživanje nekih starih tradicija i priča.
A Wales ih ima pregršt.
U keltskom folkloru, vile su bile iznimno važne.
Ostale su važne sve do danas.
Tek su u viktorijanskom razdoblju ljudi dobili tu romantičnu predodžbu
da su vile poput male Zvončice,
da su ta stvorenja dobronamjerna i da žele pomoći ljudima
svojim čarolijama i sličnim.
Vile u velškoj tradiciji nisu se ponašale kao današnje.
Govorimo o rasi stvorenja koja su živjela uz nas.
Nikad nisu bila prijateljski nastrojena.
Imala su razne nevjerojatne sposobnosti.
Sposobnost da se kreću velikom brzinom,
da se čarolijom riješe ljudi, da im izbrišu sjećanje.
Obmanjivala su ljude.
Ako biste im se zamjerili, moglo se dogoditi štošta lošega.
Majka je bila u trećoj sobi, ondje.
Na drugom katu.
Čim sam legla,
vidjela sam to golemo svjetlo kako pulsira.
Pogledala je kroz prozor i ugledala tu stvar
kako lebdi.
Bilo je tako intenzivno
da sam jedva otvorila oči.
I neka… Ta dva…
Ne znam kako ih nazvati.
Iz toga su izašla dva lika.
Oba su imala vrlo duge ruke
i vrlo duge noge.
Ali uopće nisu imali crte lica.
Njoj se činilo da su pomalo nesigurni na nogama.
Viknula je: „Što trebate?” U blizini smo držali kokoši,
pa mislim da se najviše brinula za svoje kokoši.
Kad sam to učinila,
ošinula me vrućina tanjura.
I taj je leteći tanjur velikom brzinom otišao u nebo.
Kao da je to bio samo veliki san,
kao da to samo zamišljam.
Moj se otac vratio dan ili dva poslije.
Rekla mu je.
A onda je otac o tome pisao meni.
Bilo mi je smiješno. Rekla sam si da su svi poludjeli!
I školarci i moja majka, kako se čini!
Kad sam se vratila,
tata je rekao: „Što god da je to bilo, ostavilo je trag.”
Rekla sam da idemo pogledati. Zajedno smo hodali poljem
i na tlu je bio trag.
Trava je izgledala kao da je izgorjela, a vidjela se i brazda.
Brazda je bila najupečatljivija.
Kao da je nešto bilo ondje.
Kad sam počeo istraživati te priče, pisao sam Ministarstvu obrane,
posjećivao sam neke od tih ljudi i razgovarao s njima.
Slijedi Zakon o slobodi informiranja.
Od vlade možemo dobiti informacije.
Možemo dobiti spise otprije 20, 30, 40 godina koje prije nismo vidjeli.
U njima su bili incidenti na zapadu Walesa.
Rose Granville piše lokalnom zastupniku Nicholasu Edwardsu.
„To me jako potreslo i uznemirilo.
Nisam ni najmanje željna novog susreta.”
Sjajno sročeno.
Nicholas Edwards ovo šalje ministru obrane,
koji kontaktira bazu Brawdy i razgovara s časnikom za odnose sa zajednicom.
Otišao sam onamo, razgovarao s gospođom.
Nažalost, nisam našao nikakve fizičke dokaze
da je onamo išta sletjelo.
Zatim sam, kao i uvijek,
proslijedio to izvješće Ministarstvu obrane.
„Ne mogu ponuditi nikakvo objašnjenje osim ovoga iznad.
No sleti li NLO u zrakoplovnu bazu Brawdy,
naplatit ćemo uobičajenu tarifu i odmah vas obavijestiti.”
Odgovorili su da o tome ne znaju ništa
i zamolili su nas da ne govorimo o tome.
Nisu htjeli da se ljudi prestraše.
Možete li iskreno reći da ljude ne varaju,
da ih ne obmanjuju na ovom području?
Potpuno sam siguran
da nijedno ljudsko biće ne može simulirati takvu ekstremnu uznemirenost
i takav ekstremni strah,
kakve su neki od tih ljudi proživjeli i pokazali.
FARMA COOMBS
3. DIO: FARMA
TRAVANJ - SVIBANJ 1977.
Bilo je otprilike ovo doba večeri kad sam imao svoje iskustvo.
Ništa se nije promijenilo.
OBITELJ COOMBS
Sve je bilo onako kako je i sada.
Moje je iskustvo počelo samo malo dalje niz stazu.
Slučajno sam ovdje bio sâm.
Ako sad pogledate onamo, u dnu je polje s velikim obronkom,
a iznad njega vidio se sjaj.
Primijetio sam da je posred tog sjaja bio tanjur okrenut naopačke.
I čuo sam kako se malo dalje miče živica.
Bilo je vrlo tiho, a onda je to stvorenje izašlo iz živice.
Ovdje je negdje izašlo iz živice.
A ja sam stajao kod ograde.
Bilo je više od dva metra.
Imalo je srebrno odijelo i nešto poput vizira.
Samo je to imalo za lice. Vrlo tamno.
Pomislio sam: „Bože dragi, što je to?
To nije muškarac. Nema šanse da je to muškarac.”
Počelo je hodati prema meni.
Pomislio sam: „Neće ići!”
Vratio sam se na onaj puteljak.
Možete i zamisliti, bio sam prilično uplašen.
Stajao sam ovdje.
Nastavilo je hodati prema meni.
Pa sam dao petama vjetra. Otrčao sam do onog telegrafskog stupa.
Zamislite da sad trčim.
Kad sam stigao ovamo, nešto mi je reklo:
„Okreni se, stani i pogledaj.” Pa sam stao i okrenuo se.
Stajalo je ondje na onoj čistini,
nasred puta, zurilo u mene.
Bilo je nevjerojatno. Pomislio sam: „Ne. Idem ja.
Dosta bi bilo.”
I pobjegao sam kući. To me zbilja prestrašilo.
Moj je tata sutradan došao pogledati vidi li se tu još nešto.
U to vrijeme, uz rub ceste bilo je puno blata.
Kad je moj tata došao, primijetio je golemi otisak stopala
koji je bio prevelik da bi pripadao običnom čovjeku.
Našao je ovako velik otisak.
Javila mi se moja teta Pauline.
Kazala je: „Reci mi, mali, što si vidio?”
I rekao sam joj što sam vidio.
Pitala je jesam li dobro. Rekao sam: „Da, dobro sam.”
A onda, otprilike tri ili četiri tjedna poslije,
vidjela je praktički isto što i ja.
Kad ste obični stočari, sigurni da ste vidjeli svemirske brodove
i stvorenja s drugog planeta,
kako uvjeriti prijatelje, susjede i svijet općenito da niste sišli s uma?
S tim su problemom stalno suočeni Billy i Pauline Coombs
otkako su prije dvije godine upleteni u jedno od najslavnijih opažanja NLO-a.
Počelo je automobilskom vožnjom.
Pauline Coombs vraćala se na farmu.
S njom je bilo njezino troje djece.
Najmlađi, Kieran, vidio je objekt nalik na nogometnu loptu
kako ih prati duž te prašnjave ceste.
Bili su sve više uznemireni zbog toga. A onda se motor ugasio.
Kad mi se to dogodilo prvi put, mislila sam da samo zamišljam.
Ali ovdje se toliko toga zbiva…
MARKOVA TETA
…da sad mislim da se to sigurno događa.
Billy Coombs bio je stočar.
Skrbio je za otprilike 120 muznih goveda.
Jedne noći, vrata su bila vezana, zasun navučen.
Nešto ga je smelo, pa se vratio.
Sigurno je bilo jedanaest.
Onda ga je nazvao susjed s druge farme,
udaljenoj 2,5 km. Pitao je: „Zašto su tvoje krave kod mene?”
Nije to mogao objasniti. Kako su dospjele s jednog mjesta na drugo?
Vaših 120 krava teleportirane su s jednog polja na drugo?
Na drugu farmu.
Upravo su takve smicalice priređivale velške vile.
Takve stvari.
A nakon toga došao je čovjek u srebrnom odijelu.
To je bilo najstrašnije iskustvo od svega.
Bio je četvrtak, deset navečer.
Otišla sam skuhati čaj da pogledam kasnovečernji film.
Gledali su televiziju
i primijetili nešto srebrno pokraj prozora.
Najveći stvor kojeg sam vidio. Ustao sam. Nisam mogao vjerovati.
Ustao sam, prišao prozoru i pogledao gore.
Bio je iznad prozora. Imao je najmanje dva i pol metra.
Taj je stvor bio tako visok da mu nisu vidjeli lice.
Kad je Pauline otišla na kat probuditi njihove dvije kćeri,
glava je bila ispod prozora spavaće sobe.
I vidjela je da nema nikakve crte lica.
Isto što sam ja vidio.
U noći incidenta policija je pozvana na farmu Coombsovih.
Odazvao se narednik Ernie iz policije Dyfeda.
Od svih incidenata u mojoj 26-godišnjoj službi,
to je bila najprestrašenija obitelj koju sam sreo.
Drugi je put bilo prilično kasno, oko dva ujutro.
Čuli smo zvono na vratima.
A nismo vidjeli nikoga da prilazi hotelu,
bilo u autu ili pješice.
Otišla sam do vrata i ondje su bila ta dva tipa.
Izgledali su kao jednojajčani blizanci.
Imali su zalizanu kosu,
poput lakirane kože.
Ali meni je nevjerojatan bio njihov ten.
Je li ti majka kod kuće?
Nisu imali nijedne bore ni znamena na licu.
Kao da su od voska.
Samo su joj rekli: „Voljeli bismo se vratiti
i malo dulje razgovarati,
ali imamo dogovor u Croesgochu.”
Malo me to zabrinulo
jer izgledali su tako čudno!
Hodali su prema svom vozilu.
Nema ih.
Samo su nestali.
U isto to vrijeme
posjetili su Paulineinu farmu,
što je jako čudno.
Rekla je da u isto vrijeme kad su bili s nama,
bili su i ondje!
Drugi incident zbio se kasno popodne.
Majka i ja sjedile smo u restoranu
kad smo primijetile nešto na nebu.
Na prvi pogled, izgledalo je poput srebrnog diska.
A onda se činilo da pulsira svjetlo,
narančasto svjetlo.
Ovaj sam put morala nazvati gđu Coombs
da mi dokaže da mi se ne priviđa.
Rekla je: „Da, mi to sada gledamo.
Moja mama, tata i sva naša djeca, svi to gledamo.”
Nama se činilo da se spušta u more.
No Coombsovi su to vidjeli
i rekli su da je ušlo u Stack Rock,
a to je otok.
Otok Stack Rocks je postao mističan
jer je jednako udaljen od svih tih ključnih mjesta.
Oboje su to mogli vidjeti
iz svojih domova, iz drugog kuta.
Rekla je da se iz njezina smjera činilo
da se stijena otvorila poput vrata,
i nestali su.
Ovo nije ništa novo.
U brodskim dnevnicima ima informacija o NLO-ima koji izlaze iz vode,
lebde pokraj brodova, pa polijeću. Zapisi datiraju od 19. stoljeća.
Ovo već jako dugo traje.
Morski aspekt NZP-ova ili NLO-ova zbilja je zanimljiv.
Vrlo su često povezani s vodom.
Često ih vide kako izlaze iz vode,
kako ulaze u vodu,
a katkad ih vide i pod vodom.
Sad znamo da su planeti vrlo česti.
To jest, planeti u naseljivoj zoni,
a to je područje
u kojem potencijalno ima tekuće vode na površini.
Ti su planeti relativno česti.
Otprilike jedna od pet zvijezda ima planet u naseljivoj zoni,
što je zaista nevjerojatno kad razmislite o tome.
Oceani su sjajna mjesta za život,
pogotovo ako idete od planeta do planeta.
Atmosfere nisu vrlo stabilne u pogledu temperature.
Odete li na Veneru,
čeka vas 425 Celzijevih stupnjeva
i 100 puta veći atmosferski tlak nego na Zemlji.
Međutim, na Marsu vas čeka 73 stupnja ispod nule
i jedna stotina Zemljina atmosferskog tlaka.
Život na površinama s atmosferom zaista je užasan.
Ako živite u oceanu,
temperatura će uvijek biti unutar raspona tekuće vode,
što nije osobito velik raspon.
Jedine stvarne razlike
prilikom prelaska iz oceana na jednom planetu u ocean na drugom
jesu kemikalije u tragovima koje plutaju u oceanu.
Bilo bi vrlo lako samo čučati u našim oceanima.
Ne bi se gotovo ni po čemu razlikovalo od nečijeg oceana na drugom planetu.
Dakle, postoji ta ideja da ako nas posjećuju odnekud drugdje,
moraju imati neku bazu koja je daleko od svega
što je nama poznato. Koje je očito mjesto za to?
Ispod oceana.
Stack Rocks uklapa se u tu priču, čini se.
Mislim da nas to opet vraća na keltsku mitologiju.
Otoci blizu obale smatrani su čarobnim otocima
i ondje su obično živjele vile.
Zapravo, onamo su odlazili keltski sveci
i živjeli u izolaciji kako bi imali kontakt s nadnaravnim.
Kažeš da si vidio i muškarca?
Koliko jasno?
Nisam mu vidio lice jer je bilo predaleko.
Mislim da nisam samo ja to rekao. Nisam siguran.
Netko tko hoda blizu toga, s desne strane.
„Vidio sam čovjeka kako izlazi kroz vrata.
Imao je šiljaste uši i krzneni šešir.”
Evo vašeg bezličnog čovjeka.
Mislim da su dvojica ili trojica tvrdili da su vidjeli putnike.
Ja ih nikad nisam vidio.
Ne mogu potvrditi da netko doista jest
ili je to bila dječja mašta,
ali to donosi posve nove razmjere priče.
Jer ako doista jesu vidjeli putnike,
onda se ovdje toga dana dogodilo nešto veće od onoga što svi mi mislimo.
SVEMIRSKI MISTERIJ STRAŠNOG TROKUTA
Jednog sam dana otišao kući i rekao: „Ima pomaka.
S neidentificiranih letećih objekata prešli smo na svemirce.”
Žena me pitala kako on izgleda.
Rekao sam: „Pa, on ili ona, jer spol ne znamo,
nosi srebrno svemirsko odijelo.
I tamni vizir, gdje bi inače oči bile.”
Rekla je: „Vidjela sam ga.” A ja ću: „Ma daj!”
„Ne”, rekla je. „Zbilja.
U izlogu u Haverfordwestu.”
Otišao sam onamo, pogledao i to je bilo vatrogasno odijelo.
U Milford Havenu postoji velika rafinerija nafte
pa su imali specijalnu opremu, uključujući ta odijela,
da bi mogli gasiti požare pod velikom vrućinom.
OBIČNA PODVALA? ILI NEMA ODGOVORA?
Nekoliko godina nakon tog događaja
netko je od mještana priznao podvalu
i da je okolo hodao u takvom odijelu.
Što me osobno jako razočaralo jer je zakompliciralo situaciju.
ŠETNJA U SREBRNOM ODIJELU
Šaljivac ne objašnjava sve susrete sa svemircima
jer podvale su uslijedile nakon tih opažanja.
Moguće je da su ga na to potaknula
neka stvarna iskustva.
U jednom je trenutku morao skočiti u šipražje
jer se na vratima pojavila gospođa i uperila pištolj.
Dođe vam da pomislite da su Coombsovi ili bedasti ili u zabludi.
Njihov je problem što još nitko nije uspio dokazati ili opovrgnuti
jedno od najznačajnijih opažanja NLO-a ikad prijavljenih.
Sve više ljudi tvrdi
da vide stvari koje se ne mogu znanstveno objasniti.
Nije to bilo samo ovdje. Postoji niz lokacija diljem grofovije
gdje se događalo isto.
BROADHAVENSKI TROKUT
Ministarstvu obrane prijavljeno je 450 zasebnih incidenata.
Pronašao sam i intervjuirao ljude koji su ondje radili u to vrijeme.
Neki su govorili: „Možda se nešto događa.
Ali 450 opažanja?
Jednostavno nismo imali dovoljno ljudi da odu istražiti sve redom.”
Slučajno sam pogledao van i vidio nešto na nebu.
Objekt u obliku kupole.
Isijavao je žućkastobijelo svjetlo.
Kakvu reakciju tražite?
Nadam se da će vlada uskočiti,
da će nam znanstvenici pomoći da shvatimo što je to.
Promatrači neba traže jedan cilj.
Još jedan leteći tanjur
kako bi povećali popis navodnih opažanja iznad okolice Pembrokeshirea.
Tijekom 1978. Ministarstvo obrane bilo je pod sve jačim pritiskom
jer se broj opažanja povećavao, kao i zanimanje medija.
Koliko znam, od svih prijavljenih incidenata
nijedan nisu mogle objasniti
aktivnosti u vojnoj bazi Brawdy ili unutar Walesa općenito,
zrakoplovi kojima je upravljala vojska ili civilni operateri.
Svi ćete iskreno reći
da mislite kako to što ste vidjeli nije s ovoga svijeta?
-Da. -Da.
Dobro.
Ljudi su govorili: „Izmislili su to radi publiciteta.”
Kakav publicitet želiš kad imaš deset godina?
No jesu li zaista vidjeli neidentificirani leteći objekt?
Ili im je ovo zapelo za oko?
Mnogi su nas ismijavali. A kad odrastaš,
ne želiš da ljudi misle da si luđak.
Neće te shvaćati ozbiljno jer si vidio zelene čovječuljke.
Moja majka nije željela
da previše ljudi zna što je vidjela.
Tu priču o bijeloj gospi.
Većinu je ljudi plašila pomisao da bi ondje mogao biti duh.
Priča o bilo čemu drugome paranormalnome
samo bi pogoršala situaciju!
Neki su govorili: „Ma to ste rekli da privučete goste!”
Ali nismo.
Hotel koji se otvorio blizu Milford Havena,
počeo je nuditi NLO vikende!
Ljudima bi dali termosicu s juhom i sendviče
te ih poslali u šetnje od šest i pol kilometara.
Rekao sam učiteljici. Kazala je: „Oči te nisu varale?”
Odgovorio sam: „Ne. Mene oči ne varaju! Ne varaju me.
Nisam glup, daleko od toga. Vidio sam to što sam vidio!”
To se stvorenje popelo na živicu i preskočilo ovu ogradu.
Nešto mi tu nije bilo u redu.
Nijedan čovjek ne može preskočiti tu ogradu.
„Svemirci iz užasnog trokuta.”
„Divovska jeziva pojava u svjetlećem srebrnom odijelu
blokirala prozor kućice na osami.”
Pokazao sam neke od isječaka svojoj teti Pauline.
„Ne spominji to”, rekla je. „Pusti to na miru.”
A ja ću: „Jednom ćemo morati o tome.”
A ona će: „Ne. Nećemo.
Ja i cure uopće ne razgovaramo o tome.”
Imao je jasan oblik cigare s kupolom na vrhu.
Uopće nisam uživao u pozornosti koju mi je to donijelo.
Od 5. do 8. razreda osnovne
bilo mi je užasno.
Gotovo su me svakodnevno fizički napadali.
Da, jesam!
Većinom su htjeli da kažem da nisam vidio NLO.
Samo su htjeli da kažem da lažem.
Ali jednostavno to nisam mogao.
Nisam mogao pregaziti svoje principe i reći da lažem kad nisam lagao.
U studiju imamo mlade ljude
koji tvrde da su i sami imali susrete.
Godine 1978. pojavio sam se u TV emisiji Svraka.
To su David, David, Philip i Shaun. Dakle…
Da vidite snimku mene u Svraci i da pogledate malo bolje,
vidjeli biste da imam šljivu na oku.
Gledali smo to pet-šest sekundi,
a onda samo pobjegli. Jako smo se bojali.
To sam dobio za televiziju.
„Neka to pokušaju prekriti šminkom.”
Uz maltretiranje i agresiju koju sam trpio,
mislio sam: „Moram to otvoreno reći.”
Jer i drugi ljudi prolaze isto,
a samo su prijavili nešto što su vidjeli.
Mislio sam da to moram učiniti.
Vidio sam vrata,
i najednom je samo izašla ta nekakva osoba.
Nije me sramota ili sram reći da sam prije 45 godina vidio nešto
što ne mogu objasniti. Ni dan danas ne mogu.
Nakon što sam odradio to što jesam
mogu vas uvjeriti u jedno.
Da je javnost znala što točno znači prisutnost NLO-a,
spašavala bi živu glavu.
Randall Pugh čuo je da je moja majka to vidjela
i došao je k nama.
Rekao je da ona to treba reći ljudima.
Na neki način, da potkrijepi što su djeca vidjela.
Mnogi su ih zvali raznim pogrdnim imenima.
Morala sam istupiti i reći:
„Sigurno govore istinu.
To što su vidjeli, vidjela sam i ja.”
Kakve su bile te pojave?
Bili su jako visoki. Ruke su im bile iznimno duge.
Noge su im bile iznimno duge.
I izgledali su kao da na sebi imaju radna odijela.
Svjetlucava radna odijela.
I imali su šiljastu glavu.
Pri vrhu je bila šiljasta.
I zasigurno nisu imali lice.
Bili su to ljudi bez lica. Nisu imali oči, usta…
Nikakvih rupa ni udubina.
To je sigurno. Ovdje su.
Ne znamo što je to, ali nešto jest.
Je li to doista slučaj masovne histerije
ili u nestvarnome ima nečeg stvarnoga?
Ljudi koji žive uokolo Broad Havena reći će
da je ono što su iskusili dovoljno stvarno.
Priča govori o tome da okoliš vraća svoju čaroliju.
Ljudi su nekoć vjerovali u razne čudne stvari.
U moderno doba ne vjerujemo u takva stvorenja.
Ali čudne su stvari još tu.
Očito postoji nešto.
Bilo da je to svojstveno krajoliku ili u ljudskim umovima,
imaju ista čudna iskustva,
ali izražavaju ih u sadašnjoj pop kulturi.
Bilo to nadnaravno ili prirodno,
dogodilo se nešto što je ljudima promijenilo život.
Po meni, već je i samo to važno.
Opažanje NLO-a uvelike je utjecalo na mene.
Nikad nisam imao predrasude o rasi, seksualnosti i sličnome.
Sve ovo proizlazi iz…
iz tog posjeta koji smo imali u ovoj školi.
Jer ako možeš prihvatiti mogućnost
da nas na ovom planetu posjećuju izvanzemaljci,
onda možeš prihvatiti bilo što.
Kad sam održao prvu znanstvenu prezentaciju
i raspravljao o karakteristikama njihova leta,
brzinama i ubrzanjima, jedan me kolega pitao:
„Zašto bi to učinio? Zašto ovo proučavaš?
Zašto si se doveo u ovaj položaj?”
Da, bio sam zabrinut na početku jer ovu temu obavija velika stigma.
Spomeneš NLO i svi se hihoću.
Nitko to ne shvaća ozbiljno.
Ali evo nas tu.
Dovršili smo prve faze istraživanja Sunčeva sustava.
Posjetili smo sva glavna tijela.
Prelazimo na vanjska tijela u Kuiperovu pojasu,
a na Marsu trenutačno rade roboti.
No čak i nakon toga smatramo
da je nemoguće da nas izvanzemaljci posjete.
Uopće nije nemoguće. Zapravo, to je vrlo vjerojatno.
To je možda jedno od najvećih otkrića u ljudskoj povijesti.
Kako tomu okrenuti leđa?
Kao da smo opet središte svemira.
Moramo stalno iznova učiti tu lekciju da ljudska bića nisu središte svemira.
Kad formiramo dovoljno znanstvenih grupa koje prikupljaju podatke,
teoretiziraju, ozbiljno razmišljaju o ovome,
neće dugo trebati.
Mislim da će se sve odgonetnuti, i to brzo.
I mislim da će za to trebati samo desetljeće.
Mislim da će to sve promijeniti. Da.
Prijevod titlova: Bernarda Komar