‫מיה?‬
‫איך את מרגישה?‬
‫טוב.‬
‫טוב לי.‬
‫אני מתמידה בתפריט, ממשיכה מיום ליום ו…‬
‫כן.‬
‫והמשפחה שלך?‬
‫אני יודע… שזו תקופה קצת סוערת‬
‫בבית משפחת פולנקו.‬
‫כן, אנחנו פותרים את זה.‬ ‫רק צריך לעבור את החלק הזה.‬
‫וחברים?‬
‫אוי, זין.‬
‫מצוין.‬
‫כן, הכול טוב איתם.‬
‫מיה, כבר כמה זמן אנחנו נפגשים, לדעתך?‬
‫אני לא יודעת. הרבה זמן.‬
‫ואת מרגישה שאת יכולה לדבר איתי בכנות?‬
‫כן.‬
‫כן. טוב, בסדר.‬
‫מיה.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫מעולה.‬
‫- הכול ועכשיו -‬
‫טוב. כולכם יודעים מה לעשות.‬ ‫הרבה אנרגייה, חיוכים גדולים.‬
‫אני מסתכלת עליך, מרטין.‬
‫מה?‬
‫החבר'ה האלה לא יוצאים לעיתים קרובות,‬
‫אז התפקיד שלנו הוא לעזור להם‬ ‫לשמור על מורל גבוה ועל לחץ דם נמוך.‬
‫אז משחקי קופסה,‬ ‫משחקי קלפים, והכי חשוב, תה.‬
‫הרבה תה.‬
‫כן, בסדר?‬
‫קדימה, בני ה-90 האלה יותר נמרצים מכם.‬
‫בוקר טוב, חבר'ה. מי מוכן לבינגו?‬
‫איחרתם.‬
‫או שאת הקדמת?‬
‫לא ייאמן שאני מבלה את יום ראשון‬
‫עם ניצולי השרפה הגדולה של לונדון.‬
‫לגמרי באשמתך, כי השארת‬ ‫את שעות המחויבות האישית שלך‬
‫לרגע האחרון.‬
‫היא פה?‬
‫לא ראיתי אותה כל השבוע.‬
‫היא לא הגיבה מאז שערוריית קרלי.‬
‫כן. כנ"ל.‬
‫היא נעלמה לנו לגמרי.‬
‫היא עוברת תקופה קשה.‬
‫היא בעצמה תקופה קשה.‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫רד עליה.‬
‫טוב, אני אקח את הבינגו.‬
‫זה הכי פחות מעורר בי חשק להרעיל את עצמי.‬
‫היי.‬
‫היית מצפה שהם ישקיעו במבחר טוב יותר.‬
‫כן. זה לא שאנחנו לא צריכים הסחת דעת.‬
‫בדיוק.‬
‫הבת שלי הייתה פה לזמן מה.‬
‫היא עברה למרפאת חוץ לפני חודשיים בערך.‬
‫יפה לה. ולך. יפה לכולם, בעצם.‬
‫תודה.‬
‫באת לבקר את שלך?‬ ‫-הוא מוכן לקבל אותך.‬
‫סליחה.‬
‫היי.‬
‫את אימא של ג'נה, נכון?‬
‫קרול.‬
‫מיה.‬
‫היי.‬
‫שמעתי שהיא השתחררה. מה שלומה?‬
‫היא ניסתה.‬
‫אי אפשר לומר שהיא לא ניסתה.‬
‫היא הייתה רוצה שאנשים ידעו את זה.‬
‫פשוט היה לה קשה מדי בחוץ.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אני רוצה לעשות צניחה חופשית.‬
‫לעשות רפטינג בנהר קולורדו.‬
‫אולי לקפוץ באנג'י. או לטוס בכדור פורח.‬
‫כל הדברים האלה‬ ‫נשמעים יקרים מאוד ואולי קטלניים.‬
‫היי, זאת הרשימה שלך. אני רק עוזרת לך.‬
‫טוב, מה עוד יש שם?‬
‫אמרתי לך, את צריכה להכין אחת משלך.‬
‫אבל אני סתם אוהבת לצחוק על שלך, אז…‬
‫לעלות על גלגל ענק. את רצינית?‬
‫זה ממש משעמם, ג'נה.‬
‫מיה, אני כל כך מצטערת לגבי החברה שלך.‬
‫אם תרצי לדבר על משהו…‬
‫לא. הם אמרו לנו לא לשמור על קשר.‬ ‫-למה לא?‬
‫אמרו שזה יעורר טריגרים.‬ ‫יזכיר לנו את התקופות הקשות,‬
‫יחמיר את המצב. אבל…‬
‫נשמע שזה לא שינה בסוף, אז…‬
‫מתוקה.‬
‫אל תשכחי את הנשנוש של 11:00.‬
‫נכון.‬
‫תודה.‬
‫אם את רוצה לדבר על זה, אני…‬
‫אני הולכת להתקלח. יש לי ריח של בית חולים.‬
‫בסדר.‬
‫אימא.‬
‫מה את עושה?‬
‫למה את ממשיכה לעשות לנו את זה?‬
‫ברור שיש בעיה אם זה…‬
‫אני מצטערת, אבל אני לא יכולה לעזור לך.‬
‫אני לא יכולה לראות אותך‬ ‫גומרת כמו החברה שלך.‬
‫מיה…‬
‫את צריכה לחזור לאשפוז.‬
‫את צריכה להיפגש עם ד"ר נל.‬
‫אביא שקית זבל, ונוכל להתקשר אליו ביחד,‬
‫ונקבע תוכנית.‬
‫מיה?‬
‫מיה!‬
‫מה שלומך?‬
‫זאת הפעם הראשונה השבוע שלא התעוררתי בוכה.‬
‫אבל אין על התפתחות אישית, אז…‬
‫לא היית חייבת להיות פה היום.‬ ‫קיווית לראות אותה?‬
‫אתה לא?‬
‫לא.‬
‫לא, היא לא תהיה פה.‬
‫למה?‬
‫כי מיה פחדנית.‬
‫לפחות היא לא תראה אותי ככה.‬
‫איך?‬
‫שמעי, את עדיין אליסון. את יודעת?‬
‫אני עדיין מפחד ממך.‬
‫- אימא: איפה את? -‬
‫- אני מתקשרת לאבא שלך -‬
‫היי.‬
‫תקשיבי, אני מצטערת שלא הייתי בקשר.‬
‫כולם, לא רק את.‬
‫אף אחד לא מדבר איתי.‬
‫גם לי יש בעיות, את יודעת.‬
‫קרלי, בואי נצא מפה.‬
‫מה?‬ ‫-נוכל ללכת,‬
‫ונוכל לעשות מה שבא לנו כל היום.‬
‫מיה.‬ ‫-בחייך, קרלי. זאת אומרת…‬
‫בחיים לא רצית…‬
‫לזרוק את הטלפון מהחלון ולהתנתק לגמרי?‬
‫ונוכל לסיים את הרשימה המזוינת.‬
‫שכל השאר ילכו להזדיין.‬
‫קרלי?‬
‫כשתסיימי, אני צריך שתנקי מאחור.‬
‫ילד הקיא על הכול.‬
‫אני צריכה לעבוד.‬
‫אבל את יודעת מה?‬ ‫זה בסדר, כי את יודעת מה אפשר לעשות?‬
‫אפשר פשוט…‬
‫אפשר לזרוק אותם. פשוט…‬
‫קדימה.‬
‫צאי איתי. בבקשה, קרלי.‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר, חבר'ה. תיראו ערניים,‬ ‫או שתיראו מתים כמוני.‬
‫טוב לי וזה לא פשע. שישים ותשע.‬
‫תני לי ללכת, בבקשה.‬ ‫אהיה חייב לך הכול לנצח.‬
‫אתה כבר חייב לי.‬
‫כיף ללא חת, צעיר ומושחת… ארבעים ואחת.‬
‫אימא של מיה, זאת את?‬
‫איך היא התנהגה השבוע?‬ ‫-לא ראיתי אותה כל חופשת הסמסטר.‬
‫אף אחד לא ראה אותה.‬
‫זה קורה שוב.‬
‫ואפילו לא קלטתי שאני רואה את זה קורה.‬
‫אתם מגזימים.‬
‫כי היא יודעת שאם כולנו דואגים לה,‬
‫אז נשכח את החרא שהיא עשתה. שוב.‬
‫קמרון.‬
‫היא לא אכלה כל השבוע.‬
‫אמרתי שאבדוק בכמה מקומות.‬ ‫-בסדר. אני בא איתך.‬
‫חשבתי שאתה לא רוצה לראות אותה.‬
‫טוב, היא לא העניין פה.‬ ‫-אפשר לבדוק בבימת התזמורת.‬
‫או בסקייטפארק.‬ ‫-או אצל קרלי.‬
‫איתה היא תהיה, מן הסתם.‬
‫אם נמצא את קרלי, נמצא את מיה.‬ ‫-בסדר, אבל לא כדאי שאלך.‬
‫אני אישאר פה.‬
‫מישהו חייב להשגיח על המופרעים האלה.‬
‫גם אני מגיע ישר לתא הקולי.‬
‫אני לא מבין איך זה קרה.‬
‫היית אמורה לשבת איתה בארוחות,‬
‫להסתכל עליה כשהיא אוכלת.‬ ‫ראית אותי עושה את זה מספיק.‬
‫לא יכולתי להשאיר לך הוראות ברורות יותר…‬
‫כשעזבת!‬
‫עזבת אותנו.‬
‫אם מישהו אשם בזה…‬
‫איך אתה מעז לנסות להאשים אותי,‬ ‫כשהיית עסוק מדי‬
‫עם החברה החדשה שלך‬ ‫בשביל לשים זין על המשפחה הזאת?‬
‫את רוצה לדעת איפה הכרתי אותה?‬
‫בקבוצת התמיכה של ההורים בבית החולים.‬
‫הקבוצה שלא טרחת לבוא אליה.‬
‫אנסה שוב להשיג את מיה.‬
‫וזאת הסיבה שלא הולכים הביתה‬
‫עם הבחור שמוכר‬ ‫את קלטת השירים שלו בחניון לידל.‬
‫אני צודק?‬
‫בסדר, שלושים וארבע, זה 34.‬
‫שלוש-ארבע, מספר 34.‬
‫תיאו מייסון.‬
‫תוכל לאייש את עמדת התה?‬
‫יהיה לי לכבוד.‬
‫אז… מישהו מתעניין בכתות?‬
‫למה בקה הלכה? היא הייתה אמורה לנהל את זה.‬
‫אני יודע. זה סתם קטע עם מיה,‬ ‫אבל היא תחזור.‬
‫המספר הבא הוא 11.‬
‫מה זאת אומרת? היא בסדר?‬
‫זה בסדר. הכול יהיה בסדר.‬ ‫זאת סתם מהומה על לא דבר.‬
‫אחת עשרה.‬
‫ויל, תספר לי.‬
‫מסתבר שהיא לא אוכלת,‬ ‫ואף אחד לא יודע איפה היא.‬
‫אבל זה בסדר.‬ ‫-אתה רציני?‬
‫לא, אבל זה בסדר. הכול תותים.‬
‫הכול תותים, והמספר הוא 17.‬ ‫וזה 17 שכולו תותים.‬
‫כן, ממש נשמע שהכול תותים.‬
‫בוגר כרגיל, ויל.‬
‫טוב, תתעוררו, חבר'ה.‬
‫כן, ביאטריס, כן. שתי העיניים אליי.‬
‫מי מוכן לכיף אמיתי?‬
‫בואו נארגן פה אלכוהול ומוזיקה.‬ ‫תקופת היובש זה ממש פאסה. בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫היי. סלח לי, ראית את קרלי?‬
‫היא עובדת פה.‬
‫היא עבדה פה. עד שהיא הלכה באמצע המשמרת.‬
‫טוב. היא הייתה עם מישהו?‬
‫עם בחורה?‬
‫כן, הן צחקקו ונופפו בחתיכת נייר כלשהי.‬
‫הרשימה.‬
‫ופתאום חסרה לי ממלאת מדפים.‬
‫טוב, מעולה.‬
‫תודה, גארת'.‬
‫איש הגבינות.‬
‫אתה איש הגבינות?‬
‫מה?‬
‫אמרתי לך.‬
‫זין.‬
‫- קעקוע -‬
‫- להתמסטל -‬
‫זה בטיחותי?‬
‫אל תסתכלי למטה.‬
‫אני לא מרגישה טוב. אני ממש לא מרגישה טוב.‬
‫- גרפיטי -‬
‫מה מטריד אותך, מותק?‬
‫אני תמיד מזהה לב שבור.‬
‫מה נשאר ברשימה? קראנו אותה מיליון פעם.‬
‫לגנוב מחנות?‬
‫כן, אז זה מצמצם לנו את הטווח לחנות.‬
‫זה לא מצחיק, קאם.‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫לא. לא נראה לי שאתה יודע.‬
‫זה באשמתי.‬
‫היא לא הגיבה כל השבוע,‬ ‫ופשוט הנחתי שהיא צריכה שיניחו לה.‬
‫כמו כולנו.‬
‫אני חברה נוראית כל כך.‬
‫לא.‬
‫שום דבר לא באשמתך.‬
‫אנחנו לא יכולים להאשים את עצמנו‬ ‫כשהיא מפוצצת את חייה.‬
‫את זאת שמתקנת דברים, בקס.‬ ‫בזכותך הכול משתפר.‬
‫את כנה ונאמנה…‬
‫עשיתי הפלה.‬
‫לא סיפרתי לך.‬
‫מתי?‬
‫לפני חודש בערך.‬
‫מייד אחרי שנפרדנו.‬
‫זה…‬
‫את… את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫גם אז הייתי בסדר.‬
‫פחות או יותר.‬
‫זין…‬
‫הלוואי שהיית מספרת לי.‬
‫סליחה שלא סיפרתי…‬
‫לא, לא התכוונתי לזה ככה.‬
‫אל תתנצלי.‬
‫אני פשוט מתכוון ש…‬
‫הלוואי שיכולתי לגרום לך להרגיש שאת יכולה.‬
‫כן. טוב…‬
‫זה כבר נגמר.‬
‫בוא נמשיך לחפש את מיה.‬
‫רוצה לדעת מה החלק הכי גרוע, אדית'?‬
‫כרגע, היא לא חושבת בכלל‬ ‫על כמה שהיא פגעה בי.‬
‫היא מתרוצצת עם הבחורה שהיא רצתה יותר.‬
‫ועל אף שהיא שברה לי את הלב,‬
‫אסור לי לכעוס, כי… היא לא בריאה.‬
‫וכולם פשוט מצפים ממני‬ ‫שאבנה בינינו גשר ואתגבר על זה.‬
‫כדאי לך.‬
‫חייתי חיים ארוכים וססגוניים,‬
‫ואם למדתי משהו, זה שחשוב לסלוח,‬
‫אם האדם ראוי שנסלח לו.‬
‫ואם הוא לא ראוי…‬
‫תבני את הגשר, אליסון.‬
‫ואז תשרפי אותו עד היסוד.‬
‫- יש חדש, בקה? -‬
‫הבחור הזה בוהה בך כל אחר הצהריים.‬ ‫לך תדבר עם החבר שלך.‬
‫הוא לא החבר שלי, איוון. שתוק.‬
‫הוא צריך להיות.‬
‫אם הייתי בגילך,‬ ‫לא הייתי נותן לו לחמוק ממני.‬
‫אז למה יש גלגל ענק ברשימה שלך?‬
‫זה הופיע ברשימה של מישהי אחרת.‬
‫כן, מספר 42.‬
‫מספר 42.‬
‫מיה.‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫הזמנתי לך בכל מקרה.‬
‫לא, לא היית צריכה. אני באמת לא רעבה.‬
‫עוד לא אכלנו היום. כבר כמעט 17:00.‬
‫את יודעת מה הדבר הבא‬ ‫שאנחנו צריכות לעשות? לצאת מלונדון.‬
‫אפשר לעלות על רכבת ולנסוע למנצ'סטר,‬ ‫לבקר במקומות האהובים עלייך.‬
‫מיה.‬ ‫-אני רק רוצה שיהיה לי יום טוב אחד, קרלי.‬
‫ונוכל לסיים את הרשימה.‬ ‫-למה צריך לסיים היום?‬
‫למה את ממהרת?‬
‫למה את משעממת כל כך?‬
‫אם את לא רוצה לעשות את זה,‬ ‫אעשה את זה בעצמי.‬
‫יהיו עוד ימים.‬ ‫-אה, באמת?‬
‫את יודעת מה זמן ההחלמה הממוצע מאנורקסיה?‬
‫שבע שנים.‬
‫ויש לי עוד שבע שנים לעבוד ולדאוג ולפשל,‬
‫אם יהיה לי מזל.‬
‫אפילו חצי מהאנשים לא שורדים עד אז,‬
‫ומגיע לי יום אחד,‬
‫קרלי, יום אחד להיות חופשייה.‬
‫חברה שלי מתה, והיא הייתה חזקה ממני.‬
‫ואם היא לא שרדה, איזה סיכוי יש לי?‬
‫שום סיכוי.‬
‫אם תמשיכי לברוח.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני כל כך מפחדת.‬
‫נמצא אותה, נסדר לה את הטיפול הנכון.‬ ‫-לא, לא התכוונתי לזה.‬
‫כל הזמן.‬
‫מאז שהיא נולדה, מעולם לא ידעתי מה לעשות.‬
‫גם אני.‬
‫באמת, פשוט אלתרתי תוך כדי תנועה.‬
‫היה…‬
‫קל יותר, אולי…‬
‫אם היינו מפחדים יחד.‬
‫אני פשוט לא מבינה.‬
‫כאילו, אני אוכלת כשאני אמורה לאכול.‬ ‫אני לוקחת את כל התרופות.‬
‫אני באה להיפגש איתך.‬ ‫ועשיתי את כל הדברים הנכונים,‬
‫אבל עדיין לא הרגשתי שהשתניתי.‬
‫לא היה קל יותר להיות אני,‬ ‫ולא היה קל יותר לקום בבוקר.‬
‫ופשוט… לא יכולתי להמשיך לנסות.‬
‫ועכשיו חזרתי לנקודת ההתחלה,‬
‫רק גרוע יותר,‬ ‫כי עכשיו אני יודעת שאין מוצא, ו…‬
‫ואני בודדה כל כך.‬
‫אני ממש משתדלת,‬ ‫אבל אני לא מצליחה להתחבר לאנשים,‬
‫ואני לא מבינה למה.‬
‫כי האנורקסיה ליוותה אותך 24 שעות ביממה.‬
‫זה אומר שמעולם לא היית לבד‬ ‫עם המחשבות הכואבות.‬
‫נאחזת בחברה שמעולם לא הייתה חברה אמיתית.‬
‫אבל זה לא אומר שהאבל לא אמיתי.‬
‫אתה יודע מה הרגשתי…‬
‫כששמעתי על ג'נה?‬
‫תספרי לי.‬
‫המחשבה הראשונה.‬
‫לא בכיתי.‬
‫לא צרחתי או משהו.‬
‫פשוט חשבתי שהיא ניצחה.‬
‫שהיא… השיגה אותי, כי המחלה שלה‬ ‫לקחה אותה למקום שהמחלה שלי לא לקחה אותי.‬
‫כי…‬
‫היא לא הייתה חייבת להחלים, ואני כן.‬
‫וזאת המחשבה הראשונה שעברה לי בראש‬ ‫כששמעתי שחברה שלי מתה.‬
‫אני גאה בך כל כך.‬
‫מה? גאה? סיפרתי לך…‬
‫אני יודע מה סיפרת לי, אבל אני גם יודע‬ ‫שההפרעה שלך ניזונה מסודיות.‬
‫והקול האנורקטי הזה בתוכך‬ ‫מסתמך על זה שתחיי בבושה.‬
‫ומה עשית היום?‬
‫היית כנה.‬
‫ביקשת עזרה.‬
‫שני דברים שבחיים לא היית עושה לפני שנה.‬
‫השתנית.‬
‫היי.‬
‫באמת השתנית.‬
‫ואמשיך להגיד לך את זה עד שתאמיני.‬
‫- בקה: קרלי התקשרה -‬
‫הוא בטלפון.‬
‫- היא עם מיה, היא בסדר -‬
‫אני צריך רגע.‬
‫ויל.‬
‫מה קורה?‬
‫אני מצטער. אני באמת לא מסוגל.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-לא, זה לא בסדר.‬
‫זה לא, כי…‬
‫לא היה בסדר כבר שנים, ולא שמתי לב בכלל.‬
‫כאילו, הייתי עסוק מדי‬ ‫בניסיונות להצחיק את כולם.‬
‫והיא לא הייתה צריכה לצחוק,‬ ‫היא הייתה צריכה חבר‬
‫ומישהו שיקשיב לה, ואני לא הקשבתי.‬
‫לא יכולתי.‬
‫אני מצטער, אני…‬
‫אני פתטי. אני נראה זוועה.‬
‫לא, אל תחשוב ככה בכלל. תקשיב, ויל.‬
‫מותר לך להרגיש את הדברים הרעים, אתה יודע?‬
‫ואתה יכול לדבר איתי.‬
‫כמו שדיברת באמבטיה.‬
‫לא, ויל מהאמבטיה היה שיכור, והוא בכה,‬
‫והוא היה משעמם.‬
‫כן, טוב, אהבתי את ויל מהאמבטיה.‬
‫הוא היה אמיתי.‬
‫הוא אהב אותך.‬
‫מאוד.‬
‫כן?‬
‫היית קורא לזה "הידלקות רגשנית"?‬ ‫-אלוהים.‬
‫כן, אני ממש מצטער שאמרתי את זה. זה…‬
‫לא התכוונתי לזה.‬
‫כי אתה יותר מזה. אני פשוט…‬
‫פשוט לא הייתה לי מילה‬ ‫שתתאר את כל מה שאתה, ונלחצתי ו…‬
‫זה בסדר לפחד כי אכפת לך, ויל.‬
‫פשוט… תגיד את זה.‬
‫את הכול.‬
‫בוא הנה.‬
‫את בסדר?‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫מתוקה.‬
‫הדבר היחיד שמעניין אותי הוא שאת בסדר.‬
‫אני אשמח לראות אותך.‬
‫כשתהיו מוכנים, אולי את ואל‬ ‫תוכלו לבוא לשחק שבץ-נא ולראות סרט.‬
‫כן, אני אשמח.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫שיט.‬
‫סליחה, זאת המונית שלי.‬
‫אני יכול… אני אישאר.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אבא, אני מבטיחה.‬
‫אתקשר לגבי השבץ-נא.‬
‫מתגעגע אליכם.‬
‫בוא הנה.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב.‬
‫שנלך?‬
‫היא…‬
‫היא בסדר.‬
‫לפחות היא עם מישהי שאכפת לה ממנה.‬
‫אני מצטערת לגבי קרלי.‬
‫אתה נראה…‬
‫היא בטח ממש מצאה חן בעיניך.‬
‫אני לא יודע.‬
‫נראה לי שזה היה באשמתי.‬
‫חלק מזה.‬
‫אני וקרלי, זה…‬
‫זה מעולם לא התאים.‬
‫למה?‬
‫למה מתקשרים אליי מהקבלה?‬
‫היי, קדימה!‬
‫היי!‬
‫תרקדו.‬
‫תקרעו את הרחבה.‬
‫קדימה!‬
‫כבר חודשים שאני נותנת להם משחקי קופסה,‬
‫ובעצם הם רצו רק ברנדי.‬
‫לא פלא שהם שנאו אותי.‬
‫איך מישהו יכול לשנוא אותך?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫באמת.‬
‫ויכולה להיות לזה איזו משמעות שתרצי.‬
‫אהיה כל מה שאת צריכה שאהיה.‬
‫אני יכול להיות ידיד או…‬
‫או יותר מזה.‬
‫היי, מותק.‬
‫את מוכנה?‬
‫כן, בטח.‬
‫ביי, קאם.‬
‫אהבה זה הדבר הכי גרוע בעולם, נכון?‬
‫את רוצה להשתכר ממש?‬
‫כן.‬
‫בכנות, זאת כמות חשודה של כרוב.‬
‫מה שלומך?‬
‫יותר טוב. הרבה יותר טוב.‬
‫נראה לי שיהיה…‬
‫יותר טוב?‬ ‫-כן.‬
‫תקשיבי, אני יודעת שהמצב נהיה…‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אני יודעת.‬
‫כשפגשתי אותך, זאת הייתה הפעם הראשונה‬ ‫שהרגשתי משהו חזק יותר מהמחלה שלי.‬
‫וזה גרם לי לרצות לקום בכל יום ולהמשיך ו…‬
‫כשקיוויתי אלייך, זה האיר על הכול.‬
‫אין לך מושג…‬
‫כמה שנים בזבזתי‬ ‫על ניסיונות להציל אנשים שלא נתנו לי.‬
‫מיה.‬
‫אני לא יכולה להציל אותך.‬ ‫-אני יודעת, ואני לא רוצה שתצילי אותי. רק…‬
‫את יודעת, נוכל לגרום לזה להסתדר ו…‬
‫היי.‬
‫אנחנו לא יכולות.‬
‫לא עד שנלמד…‬
‫להיות יותר מפנטזיה אחת בשביל השנייה.‬
‫לא סתם עוד פתרון זמני.‬
‫אני צריכה לעבוד.‬
‫אנשים צריכים את הכרוב שלהם.‬
‫- אליסון: אני לא מאמינה‬ ‫מה עשינו אתמול בלילה -‬
‫לא חשבתי שתבוא.‬
‫לא, גם אני לא.‬
‫אני זוכרת את הפעם הראשונה‬ ‫שפגשתי את בקה, בכיתה ז'.‬
‫חשבתי שהיא הילדה הכי מגניבה שראיתי בחיי.‬
‫וכשפגשתי את ויל בפעם הראשונה,‬ ‫כמעט השתנתי במכנסיים מרוב צחוק.‬
‫אבל אני לא זוכרת מתי פגשתי אותך.‬
‫אתה יודע?‬
‫כי אני לא זוכרת תקופה שלא היית לצידי,‬
‫וגרמת לי להרגיש כאילו כל העולם‬ ‫נמצא במקום שבו אנחנו נמצאים.‬
‫כאילו אני בבית.‬
‫ולא הייתי בחיים היום…‬
‫אם לא היית עושה את מה שעשית.‬
‫הצלת אותי, קאם.‬
‫יש לי המון מזל.‬
‫גם את הבית שלי, אם.‬
‫סליחה שלא הייתי שם בשבילך.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר גמור.‬
‫טוב, נראה שאתם עושים פה כיף חיים.‬
‫בואי, "חומות של תקווה".‬
‫ממש נחמד מצידך לברך אותנו בנוכחותך.‬
‫נראה לי שאני מתחילה להבין‬ ‫בדיוק כמה סבל כולכם עברתם בגללי.‬
‫ואני יודעת שלא תמיד קל להיות חברים שלי.‬
‫אנחנו לא כועסים שאת לא מושלמת.‬
‫אנחנו לא אמורים לכעוס.‬ ‫אנחנו אמורים לקבל זה את זה,‬
‫עם כל היבלות.‬
‫זאת יבלת בכף הרגל.‬
‫נחתוך אותה בשבת, היא תהיה בפח ביום ראשון.‬
‫זהו זה. נשאיר אותה שם.‬ ‫-דוחה.‬
‫אני רוצה שתדעו שאני אשקיע מאמץ.‬
‫אני אשתקם.‬
‫אנחנו לא נותנים לך ברירה אחרת.‬
‫איך הלך עם אליסון?‬
‫כתבתי לה מכתב, אבל היא עוד לא הגיבה.‬
‫תני לזה עוד קצת זמן.‬
‫אחרי שסיימנו עם כל הבכי,‬ ‫איך נעביר את הזמן?‬
‫למה, יש לך דייט לוהט עם ג'ונה?‬
‫האמת היא שזה נגמר.‬
‫טוב, אז אם יש ספק,‬ ‫אנחנו מתייעצים עם הרשימה, נכון?‬
‫מה נשאר?‬ ‫-מה נשאר ברשימה?‬
‫להיפטר מהרשימה המזוינת.‬ ‫-כן, בואו נשרוף את הבת זונה.‬
‫לא, אני אומרת שנכתוב רשימה חדשה.‬ ‫ביחד. רשימה שתהיה לכולנו.‬
‫מספר אחת, לתכנן לוויל מסיבה.‬
‫יש לי יום הולדת בעוד 53 ימים בלבד.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסאות'נד?‬
‫זין על זה. בואו נצא לחופשה.‬
‫אולי ביוון?‬ ‫-לא, טיול תרמילאים.‬
‫סליחה, אתה מדמיין את הפרצוף הזה בהוסטל?‬ ‫-בטח תפילו עליי את כל המנהלה.‬
‫טוב, נראה לי שסיימתי.‬
‫טוב, בואי נראה.‬
‫מה? לאכול במסעדה?‬ ‫-רצוי במסעדה איטלקית.‬
‫ערב משחקים משפחתי?‬
‫ג'נה.‬ ‫-מה?‬
‫זה אמור להיות שאפתני.‬
‫כאילו, אלה סתם דברים שכל אחד יכול לעשות.‬
‫לא, לא כל אחד.‬
‫עדיין לא אני ואת.‬
‫אני רוצה להיות בריאה מספיק‬ ‫כדי לקום בכל יום‬
‫ולעשות דברים שגורמים לי להיות מאושרת.‬
‫אפילו דברים קטנים. במיוחד דברים קטנים.‬
‫למשל, לרכוב על אופניים או לאכול כריך.‬
‫אני כזה חכם. טוב, בא לי לנסוע למקום חם.‬
‫אני מנצחת?‬
‫אני לא מרגישה ככה.‬
‫אני מרגישה שזה כריך.‬
‫אולי, בינתיים,‬
‫זה מספיק.‬
‫זה הכול.‬
‫אם אתם או מישהו שאתם מכירים‬ ‫מתמודדים עם הפרעת אכילה,‬
‫ניתן למצוא מידע ומשאבים בכתובת שעל המסך.‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬