Mia?
Cum te simți?
Bine. M-am simțit bine.
Am respectat planul alimentar, am luat-o zi cu zi și…
Da.
Și familia ta?
Știu că a fost o perioadă puțin agitată
în casa Polanco.
Da, ne ocupăm de asta. Trebuie s-o depășim.
Și prietenii?
La naiba!
Super!
Da, cu ei totul e bine.
Mia, de cât timp ai spune că ne vedem?
Nu știu. De mult timp.
Și crezi că poți fi sinceră cu mine?
Da.
Da. Bine, atunci.
Mia.
Cum te simți?
Excelent!
TOTUL ACUM
Bun. Știți ce faceți. Multă energie, zâmbete mari.
- Mă uit la tine, Martin. - Ce?
Oamenii aceștia nu ies des.
E datoria noastră să le ridicăm moralul și să le scădem tensiunea.
Jocuri de masă, jocuri de cărți și, cel mai important, ceai.
Mult ceai.
Da, bine?
Haideți! Bătrâneii ăștia sunt mai ageri ca voi.
'Neața, oameni buni! Cine e gata de bingo?
- Ați întârziat. - Sau tu ai venit devreme?
Nu cred că-mi petrec duminica
cu supraviețuitorii Marelui Incendiu din Londra.
E vina ta că ai lăsat pe ultima clipă munca în folosul comunității.
Ea a venit?
N-am văzut-o toată săptămâna. N-a mai răspuns de la Carli-gate.
Da, nici mie.
Ne ignoră complet.
- Trece printr-o perioadă grea. - Ea e o perioadă grea.
- Unde te duci? - Nu știu.
Vede ea!
Bine, merg la bingo.
Mă duce cel mai puțin cu gândul la arsenic.
Salut!
Te-ai aștepta să aibă reviste mai bune.
Da. Chiar avem nevoie să ne gândim la altceva.
Exact.
Fiica mea a stat aici o vreme.
A fost externată sub supraveghere acum vreo două luni.
Bravo ei. Și ție. Bravo tuturor!
Mersi.
- Ai venit în vizită? - Vă primește.
Scuză-mă.
Hei!
Ești mama Jennei, nu?
- Carol. - Mia.
Bună!
Am auzit că a ieșit. Cum se simte?
A încercat. Nu putem spune că n-a încercat.
Ar vrea ca lumea să știe asta.
Dar i-a fost prea greu în lume.
Îmi pare rău!
Vreau să fac parașutism.
Rafting pe fluviul Colorado?
Poate salturi cu coarda elastică. Sau zbor cu balonul.
Toate par foarte costisitoare și potențial fatale.
E lista ta. Eu doar te ajut.
Bine. Ce mai e acolo?
Ți-am zis să scrii și tu una.
Dar îmi place să râd de-a ta.
„Să urc pe o roată Ferris.” Serios?
Asta-i culmea plictisului, Jenna.
Mia, îmi pare rău pentru prietena ta!
Dacă vrei să vorbim despre ceva…
- Ne-au spus să nu ținem legătura. - De ce?
Că ar putea fi dăunător, că ne-am aminti de clipele grele, că ar fi mai rău…
Dar se pare că n-a contat până la urmă, așa că…
Draga mea.
Nu uita de gustarea de la 11.
Sigur. Mersi.
Dacă vrei să vorbim despre asta…
O să fac un duș. Miros a spital.
Bine.
Mamă.
Ce faci?
De ce ne tot faci asta?
E clar că e ceva în neregulă dacă asta…
Îmi pare rău, dar nu te pot ajuta.
Nu pot să te văd sfârșind ca prietena ta.
Mia…
Trebuie să te întorci la spital. Trebuie să mergi la dr. Nell.
Aduc un sac de gunoi, îl sunăm împreună
și facem un plan.
Mia?
Mia!
Ce mai faci?
Prima dată în săptămână când nu plâng dimineața.
Dar ne plac personajele în evoluție, deci…
Nu trebuia să vii aici azi. Sperai s-o vezi?
- Tu nu? - Nu.
Nu, nu va veni.
De ce?
Pentru că Mia e lașă.
Măcar nu mă va vedea așa.
Cum?
Tu ești tot Alison. Știi?
Încă mi-e frică de tine.
MAMA UNDE EȘTI?
ÎL SUN PE TATĂL TĂU
Bună!
Îmi pare rău că n-am ținut legătura.
Tu și toți ceilalți.
Nu-mi vorbește nimeni. Și eu am probleme, să știi.
Carli, hai să plecăm de aici.
- Ce? - Putem pleca.
Și putem face orice vrem toată ziua.
- Mia. - Haide, Carli.
Nu ți-ai dorit niciodată să arunci telefonul pe geam
și să dispari de pe radar?
Putem termina lista asta nenorocită.
Dă-i dracului pe toți.
Carli?
Când termini, vreau să cureți în spate. Au vomitat copiii peste tot.
Am treabă.
E-n regulă. Fiindcă știi ce putem face?
Pur și simplu…
Le putem arunca așa…
Haide.
Vino cu mine. Te rog, Carli.
Te rog.
Bine, oameni buni. Fiți plini de viață sau morți ca mine.
Afară nu plouă, 69.
Lasă-mă să plec, te rog. Îți rămân dator pe veci.
Deja îmi ești dator.
Ne distrăm, bem și fumăm tutunu', patruzeci și unu.
Mama Miei?
- Cum a fost săptămâna asta? - N-am văzut-o în vacanța asta.
Nimeni n-a văzut-o.
Se întâmplă din nou.
Și nu știam că se întâmpla sub ochii mei.
Exagerezi.
Știe că, dacă ne facem griji pentru ea, vom uita ce a făcut. Din nou.
Cameron.
N-a mâncat toată săptămâna.
- Am zis că verific. - Bine. Vin cu tine.
Ziceai că nu vrei s-o vezi.
- Nu e vorba de ea. - Putem verifica estrada.
- Sau în parcul de skateboard. - Sau Carli.
Cu ea va fi, evident.
- Dacă dăm de Carli, dăm de Mia. - Bine, dar n-ar trebui să plec.
Rămân eu aici.
Cineva trebuie să-i potolească pe zvăpăiații ăștia.
Și la mine intră direct mesageria.
Nu înțeleg cum s-a întâmplat asta.
Trebuia să stai cu ea când mănâncă.
Să o supraveghezi. M-ai văzut făcând-o de atâtea ori.
Ți-am lăsat instrucțiuni clare când am…
Când ai plecat!
Ne-ai părăsit.
Dacă acum e vina cuiva…
Cum îndrăznești să mă învinuiești când ai fost prea ocupat
cu noua iubită ca te doară-n cot de familia asta?
Vrei să știi unde am cunoscut-o?
La grupul de sprijin pentru părinții de la spital.
Cel la care nu te-ai sinchisit să vii.
O mai sun o dată pe Mia.
De aceea nu-l iei acasă
pe tipul care vinde compilații audio în parcarea Lidl. Zic bine?
Bun. Treizeci și patru, deci!
Trei, patru, numărul 34.
Theo Mason.
Te ocupi de ceaiuri?
Ar fi o onoare.
E cineva pasionat de culte?
De ce-a plecat Becca? Asta era treaba ei.
Nu știu, ceva legat de Mia. Dar se întoarce.
Am aici două picioare, 11.
Cum adică? E bine?
Da, totul va fi bine. E mult tam-tam pentru nimic.
Picioare 11.
Will, spune-mi!
Se pare că n-a mai mâncat și nimeni nu știe unde e.
- Dar e-n regulă. - Pe bune?
E-n regulă. Totul e perfect.
E perfect, iar acesta e 17. E un 17 perfect.
Da, chiar sună perfect.
Ești matur ca-ntotdeauna, Will.
Bun, trezirea, oameni buni!
Da, Beatrice. Ambii ochi la mine.
Cine e gata de distracție adevărată?
Să curgă băutura și să bubuie muzica. S-a zis cu prohibiția. Da?
Bine.
Bună! Scuză-mă. Ai văzut-o pe Carli?
Lucrează aici.
Lucra. Până a plecat în mijlocul turei.
Bine. Era cu cineva?
Cu o fată?
- Da, chicoteau și agitau o hârtie. - Lista de dorințe.
Așa am ajuns muncitor pe raion.
Bine, grozav.
Mulțumesc, Gareth.
Tipul cu brânza. Tu ești tipul cu brânza?
Tu cine ești?
Ți-am spus eu.
La naiba!
FĂ-ȚI UN TATUAJ
DROGHEAZĂ-TE
E sigur aici?
Nu te uita în jos!
Nu mă simt bine. Chiar nu mă simt bine.
FĂ UN GRAFFITI
Ce te frământă, drăguță?
Recunosc o inimă frântă când o văd.
Ce mai e pe listă? Am citit-o de un milion de ori.
Furt din magazine?
Da, așa rămâne să căutăm un magazin.
- Nu e amuzant, Cam. - Da, știu.
Nu. Nu cred că știi.
Asta e vina mea.
N-a răspuns toată săptămâna și am presupus că are nevoie de spațiu.
Ca oricine.
Sunt o prietenă oribilă.
Ba nu.
Nu ești vinovată de nimic.
Nu ne putem învinovăți când își aruncă viața la gunoi.
Tu ești cea care repară, Becs.
Ești sinceră și loială…
Am făcut avort.
Nu ți-am spus.
Când?
Acum cam o lună.
Imediat după ce am încheiat relația.
Este…
Te simți bine?
Da.
Și atunci m-am simțit.
Cât de cât.
Aș fi vrut să-mi spui.
- Scuze că n-am făcut-o… - Nu asta voiam să spun.
Nu te scuza.
Vreau să zic…
Aș fi vrut să simți că-mi poți spune.
Da. Păi…
Acum s-a terminat.
Hai s-o căutăm pe Mia.
Știi ce-i mai rău, Edith?
Acum nici nu se gândește la cât de tare m-a rănit.
A fugit cu fata pe care o dorea mai mult.
Și, deși mi-a frânt inima,
nu pot să mă supăr, pentru că… ea nu e bine.
Și toți se așteaptă să ridic un pod și să-l traversez.
Așa ar trebui.
Am avut o viață lungă și interesantă
și, dacă am învățat un lucru, e că-i important să ierți,
atunci când iertarea e meritată.
Și dacă nu e…
Ridică podul ăla, Alison.
Și apoi dă-i foc de să nu se vadă!
VREO VESTE, BECCA?
Tânărul ăla s-a holbat la tine toată ziua. Vorbește cu iubitul tău!
Nu e iubitul meu, Ivan. Taci!
Ar trebui să fie.
La vârsta ta, nu l-aș lăsa să-mi scape.
De ce roata Ferris pe lista ta?
Era pe-a altcuiva.
Da. Numărul 42.
Numărul 42.
Mia.
Nu.
Te rog, nu.
Ți-am luat și ție.
Nu trebuia. Chiar nu mi-e foame.
Încă n-am mâncat azi și e aproape cinci.
Știi ce să facem în continuare? Ar trebui să plecăm din Londra.
Urcăm în tren și mergem oriunde. În Manchester, în locurile noastre!
- Mia! - Vreau să am o zi bună, Carli.
- Și putem termina lista. - De ce azi?
Care-i graba?
De ce ești așa plictisitoare?
Dacă nu vrei s-o faci, o fac singură.
- Nu intră zilele-n sac. - Serios?
Știi care e intervalul mediu de recuperare pentru anorexie?
Șapte ani.
Mai am șapte ani de tras, de griji și de greșeli.
Asta dacă am noroc.
Jumătate nici nu ajung până acolo.
Și eu merit o singură zi,
Carli, o singură zi să fiu liberă.
Prietena mea a murit, iar ea era cea puternică.
Dacă ea nu a reușit, eu ce șanse am?
Niciuna.
Dacă continui să fugi.
Îmi pare rău.
Mi-e foarte frică.
O vom găsi și-o vom trata.
Nu la asta mă refer.
Tot timpul.
De când s-a născut, n-am știut ce să fac.
Nici eu.
Improvizam din mers.
Ar fi fost…
mai ușor, poate…
să ne fie frică împreună.
Pur și simplu nu înțeleg.
Mănânc când trebuie, iau toate medicamentele.
Vin să discutăm. Am făcut tot ce se cerea,
dar tot nu m-am simțit altfel.
N-a fost ușor să fiu eu și nici să mă trezesc dimineața.
N-am putut să mai încerc.
Iar acum sunt înapoi de unde am început,
doar că mai rău, fiindcă nu mai e nicio scăpare și…
Și sunt foarte singură.
Mă străduiesc, dar nu rezonez cu oamenii.
Și nu înțeleg de ce.
Pentru că anorexia ți-a fost tovarășă toată ziua, zi de zi.
Adică n-ai fost niciodată singură cu gândurile dureroase.
Te-ai agățat de o prietenă care nu ți-a fost niciodată prietenă.
Asta nu înseamnă că suferința nu există.
Știi ce am simțit…
când am aflat de Jenna?
- Continuă. - Primul meu gând.
N-am plâns.
N-am strigat sau altceva.
M-am gândit doar că ea a câștigat.
Că m-a învins fiindcă boala ei a dus-o undeva unde a mea nu m-a dus.
Pentru că…
ea nu mai trebuia să se facă bine, dar eu trebuia.
Acesta e primul gând pe care l-am avut când am aflat că prietena mea a murit.
Sunt mândru de tine.
Mândru? Tocmai am zis…
Știu ce ai zis, dar mai știu că tulburarea ta se hrănește din secrete.
Și că vocea anorexiei din tine depinde de rușinea în care trăiești.
Și ce ai făcut azi?
Ai fost sinceră. Ai cerut ajutor.
Lucruri pe care nu le-ai fi făcut acum un an.
Ești schimbată.
Gata.
Chiar ești schimbată.
Și o să-ți tot spun asta până o să mă crezi.
BECCA A SUNAT CARLI
E pe telefon.
E CU MIA E BINE
Am nevoie de-o pauză.
Will!
Care e problema?
Scuze, dar nu pot.
- E în regulă. - Nu e în regulă!
Nu e, pentru că…
Nu e în regulă de mulți ani, iar eu n-am observat.
Am fost prea ocupat să-i amuz pe toți.
Ei nu asta-i trebuia. Avea nevoie de un prieten.
Cineva care să o asculte. Iar eu n-am făcut-o.
N-am putut.
Îmi pare rău, sunt…
Sunt jalnic. Arăt ca naiba.
Nici nu gândi asta. Ascultă, Will.
Ai voie să simți lucrurile rele, știi?
Și poți vorbi cu mine.
Cum ai făcut în cadă.
Nu, Will din cadă era beat și plângea.
Și era neinteresant.
Mi-a plăcut de Will din cadă.
Era sincer.
Și el te-a plăcut tine.
Foarte mult.
Da?
- Ai zice că e o pasiune emo? - Vai, Doamne!
Scuze că am spus asta. E…
N-am vorbit serios.
Fiindcă ești mai mult de atât. Doar că eu…
n-am știut să spun ce înseamnă asta și m-am panicat și…
E-n regulă să te temi fiindcă îți pasă, Will.
Spune… și basta.
Totul.
Hai aici.
Ești bine?
Îmi pare foarte rău.
Scumpa mea.
Mă interesează doar că ești bine.
Mi-ar plăcea să te văd.
Când vei fi pregătită, poate tu și Al veniți la un Scrabble și un film.
Da, mi-ar plăcea asta.
Da.
Bun.
La naiba!
Scuze, e taxiul.
Pot să… rămân.
Nu, sunt bine.
Te asigur, tată.
Te sun pentru Scrabble.
Îmi lipsiți, copii.
Hai aici.
Îmi pare tare rău.
Nu-i nimic.
Așa.
Mergem?
E…
E bine.
Măcar știm că e cu cineva care ține la ea.
Îmi pare rău pentru Carli.
Pari…
Cred că ai plăcut-o mult.
Nu știu.
Cred că a fost vina mea.
Parțial.
Relația cu Carli n-a fost…
n-a fost niciodată în regulă.
De ce?
De ce mă sună de la recepție?
Haideți!
Dansați!
Dați-i drumul!
Așa!
De luni de zile le dau jocuri de masă,
iar ei voiau doar niște brandy.
Nu mă mir că mă urau.
Cum te poate urî cineva?
Eu te iubesc.
Serios.
Asta poate însemna ce vrei tu.
Voi fi ce simți nevoia să fiu.
Pot să fiu prieten sau…
Sau mai mult.
Bună, iubito!
Ești gata?
Da, sigur.
Pa, Cam!
Iubirea e cea mai rea, nu?
Vrei să bem până ne facem praf?
Da.
Sincer, ai suspect de multă varză acolo.
Ce mai faci?
Mai bine. Mult mai bine.
Cred că-mi va fi…
- Mai bine? - Da.
Știu că lucrurile au…
Îmi pare rău.
Știu asta.
Când te-am cunoscut, am simțit prima dată ceva mai puternic decât boala mea.
M-a făcut să vreau să mă trezesc dimineața și să merg mai departe și…
Sperând la tine, totul a fost mai luminos.
N-ai nici cea mai mică idee
câți ani am petrecut încercând să salvez oameni care se împotriveau.
Mia.
Nu te pot salva.
Știu și nici nu vreau. Vreau doar…
Putem găsi o soluție și să…
Hei!
Nu putem.
Nu până nu învățăm să fim mai mult decât o fantezie una pentru cealaltă.
Nu doar o altă soluție.
Am treabă.
Oamenii au nevoie de varză.
ALISON: BĂGA-MI-AȘ, NU-MI VINE SĂ CRED CE-AM FĂCUT ASEARĂ.
Nu credeam c-o să vii.
Nici eu.
Mi-amintesc când am cunoscut-o pe Becca, într-a 7-a.
Mi s-a părut cea mai tare fată din lume.
Iar când l-am cunoscut pe Will, era să fac pe mine de râs.
Dar nu-mi amintesc când te-am cunoscut pe tine.
Știi?
Fiindcă nu-mi amintesc niciun moment când nu mi-ai fost alături,
făcându-mă să simt că lumea întreagă se reducea la noi.
Un sentiment de acasă.
Și n-aș fi în viață azi
dacă n-ai fi făcut ce ai făcut.
M-ai salvat, Cam.
Sunt foarte norocoasă.
Și tu ești „acasă” pentru mine, M.
Scuze că nu ți-am fost alături.
Ești bine?
Da, totul bine.
Aici era toată distracția?
Haide, evadato!
Drăguț din partea ta să ne onorezi cu prezența.
Cred că încep să înțeleg prin ce v-am făcut să treceți.
Știu că nu vă e mereu ușor să mă acceptați ca prietenă.
Nu suntem supărați că nu ești perfectă.
Nu e normal să fim. Trebuie să ne acceptăm reciproc
cu toate defectele.
E ca un neg.
Îl tai sâmbăta, duminica e la gunoi.
- Să rămânem la asta. - Scârbos!
Vreau să știți că o să mă străduiesc.
O să mă fac bine.
Nici nu-ți dăm de ales.
Cum a fost cu Alison?
I-am scris o scrisoare, dar încă n-a răspuns.
Mai las-o puțin.
Acum, că am terminat cu lacrimile, ce facem azi?
De ce, ai întâlnire cu Jonah?
De fapt, am rupt-o cu el.
Când avem dubii, consultăm lista, nu?
- Ce a rămas? - Ce mai e pe listă?
- Să scap naibii de listă. - Da, hai s-o ardem.
Nu, hai să facem una nouă. Împreună, una pentru toți.
Numărul unu, bairam pentru Will.
- Ziua mea e peste 53 de zile! - Bine.
Southend?
Ba pe naiba! Hai în vacanță.
Cum sună Grecia? Ba nu, o drumeție.
Scuze, dar mă vezi într-un hostel?
Va trebui să organizez eu tot.
Bine, cred că am terminat.
Bun, hai să vedem.
- Ce? Masa la restaurant? - De preferat italian.
Jocuri în familie?
- Jenna! - Ce?
Trebuie să fie lucruri mărețe.
Astea sunt lucruri la îndemâna oricui.
Ba nu a oricui.
Nu a ta sau a mea încă.
Vreau să pot doar să mă trezesc zilnic
și să fac lucruri care mă bucură.
Chiar și lucruri mărunte. Mai ales de acelea!
Să merg pe bicicletă sau să mănânc un sendviș, de pildă.
Sunt deștept foc! Vreau într-un loc călduros.
Câștig?
Nu mi se pare.
Pare a fi un sendviș.
Poate că, pentru moment,
asta e de ajuns.
Asta e totul.
DACĂ DV. SAU UN CUNOSCUT SUFERIȚI DE TULBURĂRI DE ALIMENTAȚIE,
GĂSIȚI INFORMAȚII ȘI RESURSE LA WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
Subtitrarea: Mircea Pricăjan