Mia?
Hur mår du?
Bra. Det går bra.
Jag håller mig till matschemat och tar en dag i taget.
Ja.
Och familjen?
Jag vet att det har varit en turbulent period
i familjen Polanco.
Ja, vi jobbar på det. Vi måste bara ta oss igenom det här.
Och dina vänner?
Helvete!
Det är jättebra.
Allt är bra.
Hur länge har vi träffats, skulle du säga?
Vet inte. Länge.
Känner du att du kan vara uppriktig mot mig?
Ja.
Då så.
Mia…
Hur mår du?
Jättebra.
Ni vet vad ni ska göra. Massor av energi, stora leenden.
-Jag menar dig, Martin. -Va?
De kommer inte ut så mycket, så vi vill öka stämningen, men inte blodtrycken.
Brädspel, kortspel och viktigast av allt: te. Massor av te.
Är ni med?
Kom igen! Det är mer fart på 90-åringarna än er.
God morgon! Vem vill spela bingo?
-Ni är sena. -Eller är du tidig?
Hur kan jag tillbringa söndagen med överlevare från stora branden i London?
Så går det när man skjuter upp sitt volontärarbete till sista minuten.
-Är hon här? -Jag har inte sett henne på hela veckan.
Hon har inte svarat sen Carli-gate.
Samma här. Hon har gått under jorden.
Hon har det jobbigt.
Hon är jobbig.
-Vart ska du? -Jag vet inte.
Dra hit henne.
Jag tar bingon. Det får mig minst att vilja ta livet av mig.
Hej.
Man tycker att de kunde ha bättre utbud.
-Ja. För vi behöver ju inte distraheras… -Exakt.
Min dotter var här ett tag.
Hon bytte till öppenvård för två månader sen.
-Bra för henne. Och dig. Bra för alla. -Tack.
-Ska du träffa ditt barn? -Han tar emot nu.
Ursäkta mig.
Hej.
Du är väl Jennas mamma?
-Carol. -Mia.
Hej.
Jag hörde att hon är ute. Hur mår hon?
Hon försökte. Ingen kan säga att hon inte försökte.
Hon hade velat att folk visste det.
Men det blev för mycket för henne.
Jag är så ledsen.
Jag vill hoppa fallskärm.
Åka forsränning på Coloradofloden.
Hoppa bungyjump, kanske. Eller åka luftballong.
Allt det låter dyrt och potentiellt livsfarligt.
Det är din lista. Jag hjälper bara till. Vad har du mer?
-Du får skriva din egen. -Jag gillar att skratta åt din.
"Åka pariserhjul." Allvarligt? Det är ju dötrist, Jenna.
Mia, det var så tråkigt att höra om din kompis.
Om du vill prata om nåt…
De sa åt oss att inte hålla kontakten. Det kunde vara triggande.
Påminna oss om det dåliga och göra allt sämre. Men det kvittade tydligen.
Gumman.
Glöm inte ditt mellanmål.
Nej.
Tack.
Om du vill prata om det…
Jag ska ta en dusch. Jag luktar sjukhus.
Okej.
Mamma?
Vad gör du?
Varför gör du så här mot oss?
Nåt måste vara fel om det här…
Förlåt, men jag kan inte hjälpa dig.
Jag kan inte se dig sluta som din kompis.
Mia…
Du måste tillbaka till sjukhuset. Du måste träffa dr Nell.
Jag hämtar en soppåse. Vi ringer honom tillsammans och gör upp en plan.
Mia?
Mia!
Hur mår du?
Det är första gången på en vecka jag inte gråter. Man vill ju se rollutveckling…
Du hade inte behövt komma. Hoppades du få träffa henne?
Du med?
Nej.
-Nej, hon kommer inte. -Varför inte?
För att Mia är en fegis.
Hon slipper se mig så här.
Hur då?
Du är ändå Alison.
Jag är ändå rädd för dig.
MAMMA: VAR ÄR DU?
JAG RINGER DIN PAPPA
Hej.
-Förlåt att jag inte har hört av mig. -Du och alla andra.
Ingen pratar med mig. Jag har också en massa skit i mitt liv.
-Vi sticker härifrån. -Va?
Vi kan bara dra och göra vad vi vill hela dagen.
-Mia. -Kom igen, Carli.
Har du aldrig velat…
…slänga ut mobilen genom fönstret och bara försvinna? Vi kan göra klart listan.
De andra kan dra åt helvete.
Carli?
När du är klar här vill jag att du städar där bak. En unge har spytt.
Jag måste jobba.
Det är lugnt, för vet du vad vi kan göra?
Vi kan bara…
Vi kan slänga det här, så här.
Kom.
Följ med mig. Snälla, Carli.
Snälla.
Vakna till liv, gott folk. Eller känn er lika döda som jag.
Fina Fia, sexa nia.
-Om jag får gå står jag i skuld för evigt. -Du står redan i skuld.
Unga och koketta, fulla av hetta. Fyra etta.
Vad är nu detta?
-Hur har hon varit den här veckan? -Ingen har sett henne på hela lovet.
Det händer igen.
Jag insåg inte ens att jag såg det ske.
Du överreagerar.
Hon vet att om vi oroar oss glömmer vi all skit hon har ställt till. Igen.
Cameron. Hon har inte ätit på hela veckan.
-Jag lovade att leta. -Jag följer med.
Du ville ju inte träffa henne.
-Det handlar inte om henne. -Vi kollar musikpaviljongen.
-Skejtparken. -Carli.
Hon är så klart hos henne.
-Hittar vi Carli, hittar vi Mia. -Jag borde inte gå.
Jag kan stanna. Nån måste hålla vildkatterna i schack.
Hon svarar inte mig heller.
Jag förstår inte hur det här kunde hända. Du ska sitta med henne när hon äter.
Du ska se att hon äter. Du har ju sett mig göra det!
-Jag kunde inte varit tydligare när jag… -När du stack!
Du lämnade oss!
Om det är någons fel…
Hur vågar du skuldbelägga mig när du har varit för upptagen med din nya tjej
för att bry dig om den här familjen?
Vill du veta var vi träffades?
I stödgruppen för föräldrar, på sjukhuset.
Den du aldrig brydde dig om att gå till.
Jag ringer igen.
Det är därför man inte åker hem
med killen som säljer blandband på Lidl-parkeringen. Eller hur?
Då så. Trettiofyra. 34.
Trea fyra. Nummer 34.
Theo Mason.
-Kan du ta testationen? -Det vore en ära.
Finns det nån här som gillar sekter?
Varför stack Becca? Hon har ju hand om det här.
Det var nåt med Mia. Hon kommer tillbaka.
Det här är nummer elva. Etta etta.
Vadå? Mår hon bra?
Ja, det är en massa uppståndelse över ingenting.
-Elva. Etta etta. -Berätta.
Hon har tydligen inte ätit och ingen vet var hon är.
-Det är lugnt. -Seriöst?
Det är lugnt. Finfint.
Allt är finfint. Nummer 17. En finfin nummer 17.
Det låter verkligen finfint. Lika mogen som vanligt, Will.
Okej. Vakna till, allihop.
Beatrice, jag vill se båda dina ögon.
Vem vill ha kul på riktigt?
Dags för sprit och toner. Rusdrycksförbud är så ute. Okej?
Okej.
Hej. Ursäkta, har du sett Carli? Hon jobbar här.
Hon gjorde det tills hon gick mitt i sitt skift.
Okej. Hade hon sällskap? Av en tjej?
Ja. De fnittrade och viftade med ett papper.
-Hennes bucket-list. -Sen var jag en varuplockare kort.
Okej, bra.
Tack, Gareth.
Ostkillen.
-Är du ostkillen? -Va?
Jag sa ju det.
Fan.
TATUERING
BLI HÖG
Är inte det här farligt?
Titta inte ner.
Jag mår inte så bra. Jag mår inte bra.
Vad står på, raring? Jag känner igen ett krossat hjärta när jag ser ett.
Vad mer står på listan? Vi har läst den en miljon gånger.
Snatta?
Då vet vi att hon är i en affär.
-Det här är inte roligt. -Jag vet.
Jag tror inte att du vet det.
Det här är mitt fel.
Hon har inte svarat på hela veckan. Jag trodde att hon behövde tid. Som alla.
Jag är en usel kompis.
Nej. Det här är inte ditt fel.
Vi kan inte ta på oss skulden när hon pajar sitt liv.
Du är fixaren, Becs. Du gör allt bra igen.
-Du är ärlig och lojal… -Jag gjorde abort.
Jag sa inget.
När då?
För en månad sen. Precis efter att vi hade gjort slut.
Är det…
Mår du bra?
Ja.
Det gjorde jag då med. Mer eller mindre.
-Jag önskar att du hade berättat. -Förlåt att jag inte…
Nej, jag menar inte så. Be inte om ursäkt.
Jag menar bara…
Jag önskar att du hade känt att du kunde berätta.
Ja…
Det är över nu.
Vi fortsätter leta efter Mia.
Vet du vad det värsta är, Edith?
Hon tänker inte ens på hur mycket hon sårade mig.
Hon är med tjejen hon egentligen ville ha.
Hon krossade mitt hjärta, men jag får inte vara arg, för hon mår inte bra.
Alla förväntar sig att jag ska bygga en bro och komma över det.
Det ska du.
Jag har levt ett långt och brokigt liv.
Är det en sak jag har lärt mig, så är det vikten av att förlåta.
När förlåtelse är förtjänad. Om inte…
Bygg bron, Alison.
Sen bränner du brojäveln!
NÅT NYTT, BECCA?
Den unge mannen har stirrat hela dan. Prata med din pojkvän.
-Han är inte min pojkvän. Håll tyst. -Det borde han vara.
Jag hade inte låtit honom komma undan.
-Varför stod pariserhjul på din lista? -Det stod på nån annans.
Nummer 42.
Mia.
Gör det inte.
Snälla, gör det inte.
-Jag beställde en åt dig i alla fall. -Nej, jag är verkligen inte hungrig.
Vi har inte ätit än. Klockan är nästan fem.
Vet du vad vi borde göra nu? Lämna London. Hoppa på ett tåg och åka vart som helst.
-Till Manchester, dina gamla trakter. -Mia!
Jag vill bara ha en bra dag! Vi kan göra klart listan.
Varför måste vi göra klart den i dag?
Varför är du så tråkig?
-Om du inte vill, kan jag göra det själv. -Det kommer fler dagar.
Gör det? Vet du vad den genomsnittliga återhämtningstiden för anorexia är?
Sju år.
Sju år att kämpa, oroa mig, sabba allt - om jag har tur.
Inte ens hälften kommer så långt, så jag förtjänar en dag.
En dag då jag är fri.
Min kompis dog, och hon var den starka.
Om inte hon klarar det, vad har jag för chans?
Ingen.
Om du fortsätter fly.
Förlåt mig.
Jag är så rädd.
-Vi hittar henne. Hon ska få behandling. -Jag menar inte det.
Jämt och ständigt.
Jag har aldrig kunnat med henne.
Inte jag heller.
Jag har bara kört på känsla.
Det hade kanske…
…varit lättare…
…att vara rädda tillsammans.
Jag förstår inte.
Jag äter när jag ska. Jag tar mina mediciner. Jag träffar dig.
Jag gjorde allt man ska, men inget kändes annorlunda.
Det blev inte lättare att vara jag eller att vakna på morgonen.
Jag orkade inte försöka längre.
Så nu är jag tillbaka på ruta ett,
fast värre, för jag vet att det inte finns nån utväg.
Och jag är så ensam.
Jag försöker verkligen, men jag känner ingen samhörighet. Jag fattar inte varför.
För att anorexian var din följeslagare, hela dagarna, alla dagar.
Du var aldrig ensam med dina smärtsamma tankar.
Du har hållit fast vid en vän som aldrig var en riktig vän.
Men det betyder inte att sorgen inte är äkta.
Vet du vad jag kände?
När jag fick höra om Jenna.
-Berätta. -Min första tanke.
Jag grät inte.
Jag skrek inte eller nånting.
Jag tänkte att hon hade vunnit.
Hon slog mig, för hennes sjukdom tog henne till en plats min aldrig gjorde.
För att…
Hon var inte tvungen bli bättre, men det var jag.
Det var det första jag tänkte när jag hörde att min kompis hade dött.
-Jag är så stolt över dig. -Stolt? Jag berättade just…
Jag vet, men jag vet också att din sjukdom växer av hemligheter.
Anorexiarösten inom dig förlitar sig på att du lever i skam.
Vad har du gjort i dag?
Du har varit ärlig.
Du har bett om hjälp.
Två saker du aldrig hade gjort för ett år sen.
Du har förändrats.
Såja.
Du har förändrats.
Jag fortsätter säga det tills du tror mig.
BECCA: CARLI RINGDE
Mobilen igen…
HON ÄR MED MIA HON MÅR BRA
Jag behöver lite luft.
Will.
Vad händer?
Förlåt. Jag kan inte.
-Det är okej. -Nej, det är det inte, för…
Det har inte varit okej på flera år och jag märkte inget.
Jag var för upptagen med att få alla att skratta.
Hon behövde inte skratta. Hon behövde en kompis.
Nån som lyssnade på henne. Det gjorde inte jag.
Jag kunde inte.
Förlåt, jag…
-Jag är patetisk. Och jag ser hemsk ut. -Tänk inte ens det.
Man får ha jobbiga känslor.
Du kan prata med mig.
Som i badkaret.
Nej. Badkars-Will var full och grät. Han var tråkig.
Jag gillade badkars-Will.
Han var äkta.
Han gillade dig.
Jättemycket.
Gjorde han?
-Skulle du kalla det en emo-förälskelse? -Gud…
Förlåt att jag sa det.
Jag menade det inte.
För du är mer. Jag bara…
Jag hade inget ord för hur mycket mer du är och fick panik.
Det är okej att vara rädd för att man bryr sig.
Säg det bara.
Alltihop.
Kom hit.
Mår du bra?
-Förlåt. -Gumman.
Det enda jag bryr mig om är att du mår bra.
Jag vill träffa dig.
När du är redo kanske du och Al kan komma och spela Alfapet och titta på film.
-Det låter bra. -Bra.
Okej.
Fan. Förlåt, det är min taxi.
-Jag kan stanna. -Nej, det är lugnt.
Jag lovar.
Jag ringer om spelkvällen.
Jag saknar er.
Kom hit.
-Jag är så ledsen. -Ingen fara.
Då så.
Ska vi åka?
Är hon…?
Hon mår bra.
Hon är i alla fall med nån som bryr sig.
Jag är ledsen för Carli. Du verkar…
Du måste ha gillat henne.
Jag vet inte.
Det var nog mitt fel. En del av det.
Med mig och Carli. Det var…
Det var aldrig rätt.
Varför inte?
Varför ringer receptionen mig?
Kom igen! Upp med händerna!
Och ner.
Och kör!
Kom igen!
I flera månader har jag gett dem brädspel när allt de ville ha var lite brandy.
Klart att de hatade mig.
Hur kan nån hata dig?
Jag älskar dig.
Det gör jag.
Det kan betyda vad du än vill att det betyder.
Jag kan vara vad du än vill att jag är.
En kompis eller…
Eller mer.
Hej, älskling. Är du klar?
Ja. Visst.
Hej då, Cam.
Kärlek är förjävligt.
Ska vi supa oss jävligt fulla?
Ja.
Det där är misstänkt mycket kål.
Hur mår du?
Bättre. Mycket bättre.
Jag kommer nog att bli…
-Bättre? -Ja.
Jag vet att det blev lite…
Jag är så ledsen.
Jag vet.
När jag träffade dig kände jag för första gången nånting starkare än min sjukdom.
Det fick mig att vilja gå ur sängen varje dag och kämpa på.
Att hoppas på dig gjorde allt ljusare.
Du anar inte
hur många år jag har försökt rädda folk som inte ville bli räddade.
Mia. Jag kan inte rädda dig.
Jag vet, och det vill jag inte, men…
-Vi kan lösa det här och vi kan… -Du…
Det går inte.
Inte förrän vi lär oss att vara mer än en fantasi för varandra.
Inte bara ännu en fix.
Jag måste jobba.
Folk behöver sin kål.
ALISON: HELT SJUKT DET VI GJORDE I GÅR
-Jag trodde inte att du skulle komma. -Inte jag heller.
Jag kommer ihåg första gången vi träffade Becca, i sjuan.
Hon var den coolaste tjej jag hade träffat.
Och när jag träffade Will skrattade jag så mycket att jag nästan kissade på mig.
Men jag kommer inte ihåg när jag träffade dig.
Fattar du?
Jag minns inte en tid då du inte fanns vid min sida.
Du fick mig att känna att hela världen var där vi var.
Jag kände mig hemma.
Jag skulle inte leva i dag
om du inte hade gjort det du gjorde.
Du räddade mig, Cam.
Vilken tur jag har.
Du är mitt hem också, M.
Förlåt att jag inte har ställt upp för dig.
Hur mår du?
Det är lugnt.
Det här ser muntert ut.
Kom, Shawshank.
Snällt av dig att hedra oss med din närvaro.
Jag tror att jag börjar förstå hur mycket jag har utsatt er för.
Jag vet att jag inte alltid är så lätt att vara kompis med.
Vi är inte arga för att du inte är perfekt.
Det ska man inte vara. Man ska acceptera varandra.
Med vårtor och allt.
Det är en utväxt.
Den ska skäras bort till helgen. Vi pratar inte mer om det.
-Vidrigt. -Jag tänker göra jobbet.
-Jag ska bli bättre. -Du har inget annat val.
Hur gick det med Alison?
Jag skrev ett brev, men jag har inte hört nåt än.
Ge henne lite tid.
Nu när gråtandet är över, hur ska vi fördriva tiden?
Har du en dejt med Jonah?
Det är slut.
När vi tvekar, rådfrågar vi listan.
-Vad är kvar? -På listan?
-Släng den jävla listan. -Ja, vi bränner skiten.
Nej, vi gör en ny lista. Tillsammans. För oss alla.
Nummer ett: planera fest för Will.
Jag fyller år om bara 53 dagar!
Southend?
Nej, för fan. Vi åker på semester.
-Grekland? -Nej, vi kan backpacka.
-Ursäkta, skulle jag bo på vandrarhem? -Jag får bara planera allt.
Jag är nog klar.
Då ska vi se.
-"Äta på restaurang"? -Helst italienskt.
-"Spelkväll med familjen"? Jenna. -Vadå?
Det ska vara nåt att sträva efter. Det här är saker vem som helst kan göra.
Nej, inte vem som helst.
Inte du eller jag än.
Jag vill bli frisk nog att kunna gå upp varje dag
och göra saker som gör mig glad.
Även små saker. I synnerhet små saker.
Som att cykla eller äta en macka.
Jag vill åka till ett varmt ställe.
Vinner jag?
Det känns inte så.
Det känns som en macka.
För stunden
kanske det får räcka.
Det är allt.
OM DU ELLER NÅGON DU KÄNNER KÄMPAR MED ÄTSTÖRNINGAR
FINNS INFORMATION OCH RESURSER PÅ WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
Undertexter: Rosanna Lithgow