- Bitka! To musím vidět! - Mlátí se! Dělejte!
Ne!
- Už jste se za tři dny třikrát popraly. - Navykládala všem, že mám opar!
Jenom abych na tebe na netu mohla vybrat peníze. Ale bohužel, dělaj to všichni.
Vidíte? Je to dítě a děti někdy musíte fackovat.
- To ne. - Ale kousat ji můžu, ne?
Násilí není řešení. Glorie, očekávám od tebe víc. Jsi prezidentka druháků.
To mi přijde jako preferenční až nevhodný zacházení.
Mám zavolat školní radě nebo vaší ženě?
Můžeš kousat. Když neprotrhneš kůži.
Pane Salazare, pokud vaše dcery nezačnou sekat latinu…
Nebojte se. Pořádně je zmlátím.
Myslím metaforicky. Pořádně je zmlátím životníma lekcema.
Dobře. Protože příště už je vyloučím.
Nemůžete bejt celej den doma. I když nemáte mámu a jste mý neteře.
- Tohle je naposledy, na tohle nemám čas! - Soráč, že jsme tě vytáhly od Nintenda.
Važte si toho. Dnešní kousek vás bude každou stát sto doláčů.
Máte týden na zaplacení, nebo přesměruju domácí pevnou linku.
Ze školy se nedovolají na můj mobil, ale rovnou vašemu tátovi.
Teď sbohem. Domů můžete pěšky.
- To bychom musely stejně! Nemáš auto! - Máte tejden!
Za to můžeš ty! Už stačilo! Končím s tebou! Od teď se o sebe starej sama!
Zelená omáčka.
- Co? - S enchiladama. To chci k večeři.
Krucifix.
ZELENÁ OMÁČKA
Ničí mi život a nejspíš i budoucnost. Za chvíli mě vyloučí a za všechno můžete vy.
- My? - Jo! Kde jste byli, vy kreténi?
Máte mi zabránit prát se s Ines. To je fuk. Stejně byste mě nezastavili.
Údělem těchhle pěstí je bejt v ksichtu mý sestry.
Tak jo. Vzdávám to. Bůh některým naděluje oběma rukama.
- Mně to zjevně nadělil jenom malíčkem. - Ne, prostředníčkem.
Nedovolím, aby mi ségra poškodila pověst!
Ta už je dávno zničená. Lidi si ji spojují se mnou a s Demi a obráceně!
Převezmi kontrolu. V horoskopu máš energii ve třetím domě komunikace.
Nejlepší chvíle říct Ines, jak se cítíš, a osvobodit se.
Jo, osvobodíme se a budeme žít znova jako v prváku,
kdy byla Ines na základce a život byl fajn. Bejt druhákem je těžký i bez ní.
- Nebo Andreho. - Zařaď zpátečku. S Andrem se rozejdu.
- Doufám. - Ines je prostě černá díra negativity.
Ráda si od ní odpočinu. A ty to nutně potřebuješ.
To my všichni.
Je na čase! Změnili jsme se, a ona ne.
Nikdo ji nechce. A dala mi do batohu hovno!
- A vzadu na hlavě mi udělala ofinu! - A já mám díky ní opar!
- Panebože. - Ne, žádnej opar nemám.
Ale ségra je fakt příšerná. Musíme si stanovit hranice. Půjčíš mi dva doláče?
- A vrátíš mi je? - Až zaplatím strejdovi.
- To Ines fakt kupuju večeři? - Promiň.
- Dlužíme strejdovi Toniovi tisíc doláčů. - Tisíc dolarů? A jak to zaplatíte?
Tyhle nebereme.
Jsou to stříbrný dolary! Mají větší hodnotu než ty normální!
Nevidělas krabici s mýma dětskýma věcma? Hledám stříbrnou lžičku, co mi dala teta.
Dostanu za to spoustu peněz, když je stříbro dneska tak cenný.
Možná i 150 dolarů.
- Spíš tak 310. - Vážně? Myslíš?
- Tolik mi za něj dali. - Tys ho prodala?
Nestresuj se, do kelu. Jako vždycky se všechno vyřeší.
Věci se samy zázračně nevyřeší! To já je řeším za tebe!
- Jo, protože mám víru. - Tak jo.
Víra je na hovno. Peníze získáš jenom, když máš plán a makáš.
Co tady děláte? A co se ti stalo s tím rtem?
- Demi. - Proč je pořád s tebou?
Já nevím.
Ach jo.
Plánuju prodat svoje krámy. Ale máminých věcí se nedotknu.
- Tohle jsem dal vaší mámě na našem… - Na vašem třetím rande.
Projděte máminy krabice, jestli tam je něco, co prodáme. Ale tohle ne.
A v sobotu jsem pozval kamaráda na narozeninovou večeři.
Sakra! Zapomněly jsme tátovi koupit dárek k narozeninám.
Já přichystám věci na prodej, abychom splatily náš dluh. Ty sežeň dárek.
Nebo ho sežeň ty a já si připíšu zásluhy.
Skončila! I když víme, že ten jed naši rodinu nikdy neopustí,
našla jsem způsob, jak opustí nás. Budu jí vnímat jenom doma, tady ne.
Co slavíme?
- Udělej to! - Je to snadný.
Tak dělej!
Ahojky! Tady je můj komplikovaný paprsek světla.
Jako když sluníčko prosvitne skrz mrzutý mraky. Neviděl jsem tě od druhý hodiny.
- Chybí mi tvoje vůně. - Ty první. Dělej.
- Dámy mají přednost. - Tak dělejte, tohle je otravný.
Jo. Jenom chci říct, že…
- Do prdele! - Půjdu s ním. Navoním to po něm.
Já musím jít trénovat zdvih. Tenhle týden mě měří na rekord.
Zdá se mi to, nebo by tahle skupina měla bejt menší a intimnější?
Jo, jeden z nás je tu dost zbytečnej.
Jak to Camovi řekneme?
Ta děvka musí zmizet. Musíme jí to říct my, Gloria to nikdy neudělá.
- Nikdy jsi mě nepřitahovala víc. - Came, přestaň.
Jseš zadanej a jsme kamarádi. Tvoje nová fixace na mě je jen výmluvou,
aby ses vyhnul citům nebo necitům k Alexovi.
- Nedokážeš bejt za padoucha. - Asi bych měl bejt sám.
- To by ti prospělo. - Ale je to depresivní. Miluju lásku.
- Já jenom… - Nemáš rád lidi. Jo.
Začínám si uvědomovat, že toleruju jenom pár lidí.
- Proto ses mi asi začala líbit. - To dává smysl a je mi ctí,
ale to jseš celej ty. Potřebuješ novou posedlost, aby sis ospravedlnil,
že jsi odkopnul tu předešlou. Zkus to tentokrát nedělat a vydržet to.
Nejsem šukna a nekazím vztahy. Nejsem Blíženec. A nerozbiju naši skupinu,
až se rozhodně rozejdeme. Takže ji nezničíme. Jenom vyhodíme jednoho člena.
- Jednu Ines. - Dva členy.
Andre skončil. Dám mu košem. Díky, že jsi mi to vysvětlila a odmítla mě.
Vlastně budu moc rád sám. Budu nosit pohodlnej měkkej šedivej svetr.
Bez kapes!
- Proto jsem tebou tajně posedlej. - Lháři. Nemáš žádný tajemství.
Mám. Ale z pochopitelnýho důvodu jsem ti to neřekl.
A ten důvod je?
Zničila bys mě.
- Co to děláš? - Máš utrum. Najdi si vlastní kámoše.
- Proč? Tví kámoši jsou mý kámoši. - Ne, mý kámoši jsou mý kámoši.
Fajn, to dává smysl. Ale já žádný svý kámoše nemám.
- Zavírám dveře. - Počkej!
Dokázala jsem to! Řekla jsem jí, že skončila!
- A ona to přijala? - Jo!
- Dobře, tak ten e-mail smažu. - Jakej?
- Anonymní. Píšu jí, ať si políbí prdel. - Pošli ho! Nebo ne, smaž ho. Je hotovo.
- Tvrdilas, že skončila. - Jo.
- A kde jsou ty hranice? - Zvětšila jsem je.
Než o ni přijdu, využiju ji. Sledujte.
Ines! To oblečení se samo neposkládá!
Vidíte? Je to moje čubka. Tak jo, přichází mi zákazník. Jděte.
Zdravím!
Nemohl jsem si nevšimnout, že máte garážový výprodej.
Hned vedle toho mého.
Jejda.
Takže vypadnou?
To sis koupil desku?
Má to bejt sběratelskej kousek.
Kšá! Zmiz!
- Pardon, za kolik? - Jedna za šest, dvě za deset.
- Díky. - Fajn. Můžeš zůstat.
Moc ráda. Za 50 % z ceny vám dokonce prodám všechny vaše krámy.
Platí.
Až po prvních pěti prodejích.
- Šmankote. - Dárek pro Andreho.
- MM nejsou jeho iniciály. - Jo. Špatný iniciály, krabice. Perfektní.
Až mu to dám, dá mi kopačky. Pořád mele o tom, jak jsem bezcitnej.
- Dva doláče. - Přesně tolik dlužíš. Takže hotovo.
Hledám krabici s monogramem.
- Byly na ní iniciály MM? - Ano.
- Tu jsem tady neviděla. - Určitě?
- Možná že mi zní trochu povědomě. - Dvě stě dolarů.
Promiňte.
- Dám ti za ni čtyři babky. Dvakrát tolik. - Ne.
Ale já chci svobodu od Andreho.
Fajn. Jedna paní mi za ni chce dát 200 dolarů.
Jaká paní?
Byla přímo tady.
Samý odpadky.
Odpad!
To je ta stará dáma, když byla mladá. Proto chtěla tu krabici. Je její.
Glo! Ne!
Fotky jsou posvátný.
- Co máš pro tátu? - Tohle. Táta na mně miluje žlutou.
Dík, že jseš tak spolehlivě nespolehlivá. Teď vypadni.
Všechno nejlepší, tati. Tak kapesní nůž.
- Už musím jít. - Proč jdeš zadem?
Vím, že mi Andre sleduje mobil, páč sleduju ten jeho, páč on sleduje ten můj!
- Jo. Je venku. Jdu zadem. - Radši půjdu taky. Měj se.
- Pět set dolarů. - Glorie!
Šest set dolarů!
Oukej. Moc ráda bych si vzala vaše peníze, ale tu krabici už nemám.
- Ale tvůj kamarád ano. Přinesl ji sem. - Sledovala jste nás domů.
Jste fakt vytrvalá, ale to nemění nic na tom, že nemám, co hledáte.
- Ta krabice je prokletá. - Šmankote. Ani tak ji nemám.
- Tisíc dolarů. - Omluvte nás. Jenom vteřinku.
Neprodej jí to. Jestli ti nabízí 1000 dolarů, pak ví něco, co my ne.
Ta krabice musí mít mnohem větší cenu. Uhněte. Nechte to na profíkovi.
- Jelikož jsme rodina, dáš mi jenom 50 %. - 10 %.
- 30 %. Poslední nabídka! - Dvacet.
- 25 %. Poslední nabídka! - 12,5 %.
Platí!
- Jsme prokletý! - Nejsme.
Všichni jsme se dotkli těch věcí. Jsme toho součástí. Přivítali jsme temnotu.
- Zvrátíme tu kletbu. - Jinak co?
- Nevím! Každá kletba má svoje pravidla! - Kecy. Kletby nejsou skutečný.
- Co když jo? Musíme tu krabici prodat. - Ne! Nevíme, jestli ji budeme potřebovat.
- Musíme vědět víc. Pravidlo číslo jedna. - Čeho jako?
Základních znalostí kleteb. Vrátíme se zpátky na garážovej výprodej
a zjistíme, odkud ta krabice pochází. Hned teď!
Táta má narozeniny a budeme večeřet!
Copak večeře je důležitější než zrušit smrtící kouzlo?
- Myslíš, že je smrtící? - Na tohle nemáme čas, dost bylo keců.
Bude to poslední hřebík do naší rakve. Jinak totiž zemřeme!
Fajn, jestli máme zemřít, můžeš prosím zahynout doma?
Ahoj, holky.
- Zdravím, pane Salazare! - Demi.
Nechápu vás, holky. Proč se s ní pořád bavíte?
- Dorazil tvůj kamarád! Jak se jmenuje? - Lucia!
- Není tady vedro? - Zapnu klimošku.
KLIMOŠKA? SAKRA! TU NÁM TÁTA NIKDY NEDOVOLÍ ZAPNOUT!
MÁ MÁMINU ŠÁLU!
Holky, mluvte. Jste nezdvořilé.
- Tak co děláš? - Jsem advokátka.
CHAMTIVÁ ZOUFALKA
- Takže máš ráda peníze. - Většina mojí práce je pro bono.
CHUDÁ ZOUFALKA
- Lucia je i dobrovolnice v našem kostele. - Vždyť do žádnýho nechodíme.
- No, možná znovu začneme. - To jako musíme chodit do kostela?
Ahoj, jsem Tonio.
Uvidíme se někdy příště. Nebo taky ne.
Ježíši. Jenom čtu jejich tváře. Dobrou noc, mrchy!
Jo a P.S., ten nůž je od nás všech.
- To právě odešel do spíže? - To je jeho pokoj.
- Všechno nejlepší, tati. - Díky moc!
Ten je fakt ostrej! Au!
- Omluvte mě, jdu si to zavázat. - Ach jo, miláčku.
„Miláčku?“
Nic mi není. Jenom jsem si hejbnul zádama.
- Donesu ti náplast. Měl by sis lehnout. - Sám!
Jasně. Dobře.
Přeháním to, nebo jsme fakt v nebezpečí?
Duchovní průvodci, dejte mi nějaké znamení.
Kruci.
Znova.
Kruci!
- Víš, že máme vchod! - Moc riskantní.
Podle mýho mobilu je Andre někde poblíž.
Tak počkat. Šalvěj, krystaly, karty. Co to vyvádíš?
Zeptala jsem se svých duchovních průvodců na přítomnost zla a nevypadá to dobře.
To ne. Dostal jsem zprávu o tý krabici. Je prokletá.
- Fakt? Jak to víš? - Protože jsem ji dal Andremu a…
Panebože. Co se mu stalo?
Byl z ní nadšenej. Už se mě nikdy nevzdá.
A je to tady. Už to začalo. Mám z toho vážně špatnej pocit.
- Musíme… - Jo?
…získat tu krabici zpátky!
Ines.
Jdi do svý postele.
Máš pravdu. Žádná kletba neexistuje. Tátu bolí záda kvůli tomu jejich zvrhlýmu sexu.
- Myslíš, že spolu spí? - Už dlouho s nikým nebyl.
Možná mu to prospěje.
A mně taky. Už nebude věnovat tolik času svý oblíbený dceři.
Musí být fajn, že tě štve jeho pozornost. Nic víc nechci a jsem na třetím místě.
- Na čtvrtým. Přednost má i strejda Tonio. - Proč jí dal máminu šálu?
Já vím. Kdo by si vzal šálu mrtvý ženský?
Může jít jenom o milý gesto a symbol lásky, která se tak vydařila.
Fakt se vydařila? Máma je mrtvá.
Zemřela.
Ať si tu šálu nechá.
Vidíš? I ty si myslíš, že špatná karma existuje.
Nemyslím. A jestli nějaká kletba existuje,
- pak musí mít všechno příčinu a následek. - Tak proč si teda máma zasloužila zemřít?
Nezasloužila si zemřít.
A já si nezasloužila o ni přijít.
Zlý věci se prostě dějou.
Běž spát.
Uděláme něco, nebo se to zhorší a ta přítelkyně porodí ďábelský dítě.
- V pekle neskončíme. - Konečně někdo rozumnej.
- Proč jsi změnil názor? - Andre. Už 16 hodin mi nevolá ani nepíše.
- To je o 15 a půl hodiny rekord. - Protože je nejspíš mrtvej.
- Tvůj kámen je na padrť. - To není možný.
Je to černej obsidián. Má mě ochránit. Je to jeden z nejsilnějších krystalů!
To nejde. Tohle musí být…
- Černá magie je nesmysl! - Souhlas.
Ahojky!
Jste magoři. Andre nejspíš použil nějakej novej produkt
- nebo peeling, o kterým ti nechce říct. - Prej neudělal nic neobvyklýho.
- Existuje nějaký logický vysvětlení. - Říká se tomu kletba.
Když ti nějaká náhodná bába řekne, že jde o kletbu, jde o kletbu!
- Nebo… - Peníze nevracíme.
Ne, jenom chceme informace o krabici, co jsme si u vás koupili.
Asi patří týhle paní. Její fotka byla v tý krabici.
- A hledala ji. - Tahle žena hledala tu krabici?
- Dokonce přišla k nám domů. - Co vlastně chcete? O co vám jde?
- O nic. Jenom ji chceme najít. - Znáte ji?
Jo. Jo, znám.
Je mrtvá.
Vím, že jsem říkala, že ji chce ta žena z fotky, ale zjevně jsem se spletla.
Nechci soudit starý lidi, ale vypadají všichni stejně.
Viděli jsme ji. Byla naživu. Tak co tě přesvědčí?
Andreho obličej! Jestli není rovnou z pekla, pak nevím co!
Ines, podpoř mě. Žádný duchové a strašidla neexistujou.
Já ti nevím, Glo. Jsme zatraceni a pronásleduje nás.
- Ta mrtvá paní ji chce zpátky. - Tři body pro strašidla!
To si děláte prdel?
Celý dny mě prosíte, ať se zbavím Ines, a teď ji podpoříte?
Možná že nějaká kletba existuje. Ale nezačalo to nálezem tý krabice.
Začalo to v den, kdy jsem se o tebe musela začít starat! Končím.
Ne, musíme držet pohromadě, abychom porazili černou magii!
Když jste si vy tři najednou tak blízký, nepotřebujete moji pomoc,
abyste zvládli tuhle pohromu, co ničí kameny a lidský tváře.
Zavolejte, až půjde o život.
Kde máš ségru?
- Nevím. je mi to fuk. - Kde mám prachy?
Neznámý volající. Naposledy byl neznámý volající ředitel Richardson.
Tak jo, vypnu přesměrování hovorů. Ať ten někdo nechá vzkaz vašemu tátovi.
Ne, zvedni to!
- 100 dolarů. - 20!
- 60! - 15!
Fajn!
Dobrý den, tady Javier.
Rozumím.
Rozumím. Jak se to píše?
Dobře, děkuju vám.
- Kdo to byl? - Nějakej prodavač záruk na starý zboží.
Ty peníze dostaneš. Jenom potřebuju víc času.
S tím si už nedělej hlavu. Jsme si kvit.
Nechci s tebou mluvit, ale musím, jseš dobrá v eticky pochybných věcech.
Musíme se dostat do strejdova noťasu. Je ve sprše. Nemáme čas.
Fajn. Někdo mu zavolal a pak byl vážně divnej. Říkal, že už mu nic nedlužíme.
- A to není dobře? - Ines, něco se děje.
A jako vždycky najdeme odpověď v historii jeho prohlížeče.
Budeme se toho dotýkat holýma rukama?
- Bojíš se otisků prstů? - Ne! Spermatu!
Pamatuješ si jeho heslo?
HESLO: KOZIČKY69
KOZIČKY69
RAKOVINA LYMFATICKÉHO SYSTÉMU
- Promiňte, že jsem vám to neřekl. - Ne, to my se omlouváme.
- Nemůžu uvěřit, že máš rakovinu. - Nemám.
- Má ji váš táta. - Cože?
Ten hovor byl o vašem tátovi.
- Jak dlouho už to ví? - Neví. Právě mu volali.
Po svých narozeninách šel na magnetickou rezonanci se zády…
Takže se to stalo až po jeho narozeninách?
- Potom, co jsme mu daly ten nůž. - Musím si jít lehnout.
- Říkala jsem, až půjde o život. - Hej.
To není tvoje chyba. Tu kletbu zvrátíme.
Ale co když ne? Tady nejde o prachy, co dlužíme strejdovi. Tady jde o tátu.
- Víš, proč na tebe táta nemyslí? - Teď ne, Ines.
Ne kvůli tomu, že nejsi jeho oblíbenkyně.
- Ale kvůli tomu, že jsi. - To není pravda. Neřeší mě.
Protože nemusí. Věří ti.
- Ví, že všechno zvládneš. - Tohle nezvládnu!
Kecy.
Pojď sem.
Omlouvám se za to, co jsem ti předtím řekla. Nechala jsem se unýst.
Ne, tak to není. Myslíš, že je tajemství, že vám všem přijdu otravná?
Možná jsem kráva, ale nejsem blbá.
Mrzí mě to.
Mě taky.
Nejen, že tě fakt miluju.
Mám tě i ráda.
Takže ti dám ten prostor, který si zasloužíš, a najdu si vlastní kámoše.
Už je načase.
- Něco vám chci oznámit. Kam jako jdeš? - Pro sváču.
- Tak zbavíme se jí už? - Ne!
- Proč? - Protože je nebojácná.
A jestli se máme postavit zlu, potřebujeme neohroženou vůdkyni.
Kterou můžeme obětovat.
- Takže tomu věříš? - Věří.
Tu kletbu zvrátíme. Zachráníme mýho tátu.
- Tak jo, mám plán. - Tohle je náš plán.
- Ne, tohle je náš plán. - Ne, ale já znám někoho…
Překlad titulků: Jakub Doležal