‫- סנטוס -‬
‫מכות! אני חייב לראות את זה!‬
‫היי, יש מכות! בואו!‬
‫- פרירידג' -‬
‫לא!‬
‫זה הקרב השלישי שלכן בשלושה ימים.‬
‫היא אמרה לכולם שיש לי הרפס!‬
‫רק כדי להשיק קמפיין מימון המונים.‬
‫אבל זה היה כישלון,‬ ‫כי מתברר שלכולם יש הרפס.‬
‫רואה? היא ילדה,‬ ‫ולפעמים צריך להרביץ לילדים.‬
‫היי, בלי מכות.‬
‫נשיכות זה בסדר, נכון?‬ ‫-אלימות היא לא הפתרון.‬
‫גלוריה, אני מצפה ממך ליותר.‬ ‫את נשיאת שכבת י"א.‬
‫אני מרגישה יחס מועדף שגובל בבלתי הולם.‬
‫אני צריכה להתקשר למועצת בית הספר או לאשתך?‬
‫גלוריה, נשיכות זה בסדר‬ ‫בתנאי שאת לא פוצעת את העור.‬
‫מר סלזר, אם לא תשתלט על הבנות שלך…‬
‫אל תדאג. הן יחטפו ממני.‬
‫כלומר, באופן מטאפורי.‬ ‫הן יחטפו ממני לקח לחיים.‬
‫יופי. בפעם הבאה תסולקו מהלימודים.‬
‫אתן לא נשארות בבית כל היום.‬
‫לא אכפת לי שאין לכן אימא‬ ‫או שאתן האחייניות שלי.‬
‫זו הפעם האחרונה שאציל אתכן.‬ ‫התעריף שלי עלה. אני עסוק מדי!‬
‫סליחה שהפרענו לך לשחק בנינטנדו, דוד.‬
‫אני מעריך את ההתנצלות,‬ ‫אבל זה עדיין יעלה לכן 100 דולר לראש.‬
‫יש לכן שבוע לסגור את החוב,‬
‫אחרת אבטל את העברת השיחות,‬
‫ובמקום להגיע לנייד שלי,‬
‫כל השיחות מבית הספר יגיעו ישר לאבא שלכן.‬
‫להתראות. אתן מוזמנות לחזור הביתה ברגל.‬
‫אלא מה? אין לך אוטו!‬
‫שבוע אחד!‬
‫זאת אשמתך! מספיק!‬
‫נמאס לי! תתחילי לדאוג לעצמך!‬
‫רוטב ירוק.‬
‫מה?‬
‫עם אנצ'ילדות. זה מה שאני רוצה לארוחת ערב.‬
‫שיט.‬
‫- פרירידג' -‬
‫- רוטב ירוק לאנצ'ילדה -‬
‫היא הורסת את החיים שלי‬ ‫וכנראה את העתיד שלי.‬
‫כמעט סילקו אותי מהלימודים, והכול באשמתכם.‬
‫אשמתנו?‬ ‫-כן!‬
‫איפה הייתם?‬ ‫הייתם אמורים לוודא שלא אלך מכות עם אינס.‬
‫יודעים מה? זה לא משנה.‬ ‫לא יכולתם לעצור אותי בכל מקרה.‬
‫האגרופים האלה נוצרו לפרצוף של אחותי.‬
‫זהו זה. אני נכנעת.‬
‫אלוהים נותן בשתי ידיים לאנשים מסוימים,‬
‫אבל לי הוא נתן רק בזרת שלו.‬
‫לא, אלוהים נתן לך אצבע משולשת.‬
‫אני לא אתן לאחותי הקטנה‬ ‫להרוס את המוניטין שלי!‬
‫גלו, המוניטין שלך כבר הרוס.‬
‫אבל שלי ושל דמי לא,‬ ‫ואנשים מתחילים לחשוב שהיא קשורה אלינו!‬
‫תתפסי שליטה.‬
‫לפי ההורוסקופ, הבית השלישי שלך,‬ ‫בית התקשורת, חזק כרגע.‬
‫מעולם לא היה זמן טוב יותר‬ ‫לספר לאינס איך את מרגישה ולהשתחרר.‬
‫כן, בואו נשתחרר ונחיה כמו בכיתה י'.‬
‫כשאינס הייתה בחטיבה, והחיים היו טובים.‬
‫כיתה י"א קשה מספיק בלי האנרגיות של אינס.‬ ‫-או של אנדרה.‬
‫טוב, תרגיעי את הציצים, גברת.‬ ‫אני זורק את אנדרה. זה קורה.‬
‫אני מקווה.‬
‫רציני, אינס היא חור שחור של שליליות.‬
‫אני אשמח לטהר את עצמי מאינס,‬ ‫אבל בשבילך זה הכרחי!‬
‫זה הכרחי לכולנו.‬
‫הגיע הזמן! התפתחנו, והיא לא.‬
‫היא עדיין הקרצייה‬ ‫ששמה קקי של כלבים בילקוט שלי!‬
‫ועשתה לי פוני בעורף!‬
‫ועכשיו יש לי הרפס!‬
‫אלוהים.‬ ‫-אין לי הרפס.‬
‫אבל אחותי מעצבנת, ואני צריכה להציב גבולות.‬
‫תלווה לי שני דולר?‬ ‫-תחזירי לי את הכסף?‬
‫אחרי שאשלם לדוד שלי.‬
‫לא ייאמן שאני קונה לאינס אוכל.‬ ‫-סליחה.‬
‫אנחנו חייבות לדוד טוניו אלף דולר.‬
‫אלף דולר? איך תשלמי את זה?‬
‫אתה לא יכול לשלם בהם.‬
‫אבל אלה מטבעות דולר מכסף.‬ ‫הם שווים הרבה יותר מהערך הנקוב!‬
‫ראית את הקופסה של חפצי הילדות שלי?‬
‫אני מנסה למצוא כף כסף שדודה מריה נתנה לי.‬
‫אוכל לקבל עליה הרבה,‬ ‫כי הערך של כסף גבוה כרגע.‬
‫אולי אפילו 150 דולר.‬ ‫-תנסי 3.10 דולר.‬
‫באמת? נראה לך?‬
‫זה מה שקיבלתי עליה.‬ ‫-מכרת אותה?‬
‫ביץ', בלי לחץ. דברים יסתדרו, כמו תמיד.‬
‫דברים לא מסתדרים מעצמם!‬
‫הם מסתדרים כי אני מסדרת אותם בשבילך!‬
‫כן, כי יש לי אמונה.‬
‫בסדר.‬
‫אמונה זה בולשיט.‬
‫תוכניות ועבודה קשה. ככה מרוויחים כסף.‬
‫מה אתן עושות פה?‬
‫ואיך נפצעת בשפה?‬
‫דמי.‬ ‫-למה אתן עדיין חברות שלה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בחיי.‬
‫בדקתי מה יש לי שאני יכולה למכור.‬ ‫לא נגעתי בדברים של אימא.‬
‫נתתי את זה לאימא שלכן ב…‬
‫בדייט השלישי שלכם.‬
‫תעברי על הארגזים של אימא‬ ‫ותראי אם יש שם משהו למכור.‬
‫רק לא את זה.‬
‫אה, ותערכו עוד מקום בשולחן‬ ‫בארוחת יום ההולדת שלי בשבת.‬
‫שיט!‬
‫שכחנו לקנות לאבא מתנה.‬
‫אינס, אני אתכונן למכירת החצר‬ ‫כדי לשלם את החוב שלנו, ואת תקני לאבא מתנה.‬
‫או שתקני לאבא מתנה,‬ ‫ואני אוסיף את השם שלי לכרטיס הברכה.‬
‫נמאס לי ממנה!‬
‫אנחנו יודעים שהרעילות‬ ‫לעולם לא תצא מהמשפחה שלי,‬
‫אבל מצאתי דרך להוציא אותה מקבוצת החברים.‬
‫אדבר עם אינס בבית ואתעלם ממנה בביה"ס.‬
‫מה אנחנו חוגגים?‬
‫תעשי את זה!‬ ‫-זה קל.‬
‫תעשי את זה!‬
‫היי!‬
‫הנה קרן האור המתוסבכת שלי,‬
‫כמו קרן שמש שמציצה מבעד לעננים זועפים.‬
‫לא ראיתי אותך מאז השעה השנייה.‬
‫התגעגעתי לריח שלך.‬
‫אתה קודם. תעשה את זה.‬
‫לא, נשים קודם.‬
‫שמישהו יעשה משהו. זה מעצבן.‬
‫כן. בסדר. אני רק רוצה להגיד שאני צריך…‬
‫חרא!‬
‫אני אצטרף. יש לי מטהר אוויר!‬
‫ואני אלך להתאמן על עליות מתח.‬ ‫אני שואפת לקבוע שיא השבוע.‬
‫רק אני חושבת שקבוצת החברים‬ ‫צריכה להיות קטנה יותר, אינטימית יותר?‬
‫כן, אחד מאיתנו בהחלט מיותר.‬
‫איך נגיד לקם שהוא בחוץ?‬
‫הביץ' חייבת ללכת.‬
‫אנחנו חייבים להגיד לה,‬ ‫כי גלוריה בחיים לא תגיד.‬
‫מעולם לא נמשכתי אלייך יותר.‬
‫קם, תפסיק.‬
‫אתה במערכת יחסים, ואנחנו ידידים.‬
‫הקיבעון החדש שלך עליי הוא רק תירוץ‬
‫להתעלם מהרגשות‬ ‫שיש לך או אין לך כלפי אנדרה.‬
‫תזכור, קשה לך עם רגשי אשמה.‬
‫אולי עדיף שאהיה לבד.‬ ‫-יעשה לך טוב להיות לבד.‬
‫אבל זה מדכא. אני אוהב אהבה.‬
‫אני פשוט…‬
‫לא אוהב אנשים. כן.‬
‫את יודעת, התחלתי להבין‬ ‫שיש רק מעט אנשים שאני סובל,‬
‫ולכן הרגשתי שאולי יש לי רגשות אלייך.‬
‫זה הגיוני, ולכבוד הוא לי,‬ ‫אבל זה רק חלק מהדפוס שלך.‬
‫אובססיה חדשה היא תירוץ לזנוח את הנוכחית.‬
‫אבל אולי עדיף שלא תזנח אותה.‬ ‫אולי תנסה להתמיד, תשבור את הדפוס.‬
‫וחוץ מזה, אני לא שוכבת עם מישהו תפוס.‬ ‫אני לא מזל תאומים.‬
‫ואני לא רוצה שקבוצת החברים תתפרק,‬
‫כי הקשר הזה בטוח ייגמר רע.‬
‫אז לא נהרוס את הקבוצה,‬ ‫פשוט נוריד ממנה חבר אחד.‬
‫אינס אחת.‬
‫שניים. גם אנדרה הולך.‬
‫הגיע הזמן להיפרד.‬
‫תודה על ההסבר ההגיוני ועל הסירוב.‬
‫דווקא מוצא חן בעיניי להיות רווק.‬
‫את יודעת, בקרדיגן אפור נעים ורך.‬
‫בלי כיסים!‬
‫לכן הייתי אובססיבי כלפייך בסתר כבר שנים.‬ ‫-שקרן, אין לך סודות.‬
‫יש לי. פשוט לא סיפרתי לך, מהסיבה הברורה.‬
‫והיא?‬
‫את תהרסי אותי.‬
‫- אינס -‬
‫מה את עושה?‬ ‫-מתעלמת ממך. הגיע הזמן שתמצאי חברים משלך.‬
‫למה? החברים שלך הם החברים שלי.‬ ‫-לא, החברים שלי הם החברים שלי.‬
‫טוב, זה הגיוני, אבל אין לי חברים משלי.‬
‫אני סוגרת את הדלת.‬ ‫-רגע!‬
‫עשיתי את זה! אמרתי לה שהיא בחוץ!‬
‫והיא קיבלה את זה?‬ ‫-כן!‬
‫יופי, אני אמחק את המייל שלה.‬ ‫-איזה מייל?‬
‫המייל האנונימי שאומר לה ללכת לעזאזל.‬ ‫-תשלחו אותו!‬
‫לא, פשוט תמחקו אותו. זה נגמר.‬
‫אמרת שזה נגמר.‬
‫כן.‬
‫מה קרה להצבת גבולות?‬ ‫-הרחבתי את הגבול.‬
‫אני אנצל אותה ורק אז איפטר ממנה.‬
‫תראו. אינס!‬
‫החולצות האלה לא יתקפלו מעצמן.‬
‫רואים? היא השפוטה שלי.‬
‫בסדר, לקוח מגיע. לכו.‬
‫היי!‬
‫שמתי לב שאת עורכת מכירת חצר.‬
‫ממש ליד מכירת החצר שלי.‬
‫אופסי.‬
‫אז הן עוזבות?‬
‫קנית עכשיו תקליט?‬
‫היא אמרה שזה פריט אספנות.‬
‫קישטה! תסתלקי!‬
‫סליחה. כמה זה עולה?‬
‫אחד בשש או שניים בעשר.‬
‫תודה.‬
‫בסדר. את יכולה להישאר.‬
‫בשמחה.‬
‫אפילו אמכור את הזבל שלך‬ ‫בתמורה ל-50 אחוז מהרווחים.‬
‫עשינו עסק.‬
‫חמש המכירות הראשונות הולכות אליי.‬
‫בחיי.‬
‫מצאתי לאנדרה מתנה.‬
‫אבל מ"מ הם לא ראשי התיבות שלו.‬ ‫-בדיוק.‬
‫ראשי תיבות שגויים, קופסה. זה מושלם.‬ ‫הוא יזרוק אותי כשאתן לו את זה,‬
‫בייחוד כי הוא תמיד מתלונן‬ ‫שאני חסר התחשבות.‬
‫שני דולר.‬ ‫-וזה בדיוק מה שאת חייבת לי,‬
‫אז העסקה הושלמה.‬
‫אני מחפשת קופסה עם ראשי תיבות.‬
‫ראשי התיבות מ"מ?‬ ‫-כן.‬
‫לא ראיתי אותה.‬
‫ראית אותה עכשיו?‬
‫אני מתחילה להיזכר במעורפל.‬
‫מאתיים דולר.‬
‫תסלחי לי.‬
‫אתן לך ארבעה דולר על הקופסה.‬ ‫-לא.‬
‫זה כפול ממה ששילמת.‬
‫השחרור שלי מאנדרה שווה יותר מכסף.‬
‫בסדר. יש גברת שמוכנה לשלם עליה 200.‬
‫איפה הגברת?‬
‫היא הייתה שם לפני רגע.‬
‫זבל.‬
‫זבל!‬
‫זו תמונה של הזקנה מהמכירה בצעירותה.‬ ‫לכן היא רצתה את הקופסה. היא שייכת לה.‬
‫גלו! לא!‬
‫תמונות הן קדושות.‬
‫מה קנית לאבא?‬ ‫-את החולצה הזאת. אבא אוהב אותי בצהוב.‬
‫תודה, תמיד אפשר לסמוך עלייך שתפשלי.‬ ‫עכשיו לכי.‬
‫יום הולדת שמח, אבא. אתה מקבל אולר.‬
‫אני הולך.‬
‫למה מהדלת האחורית?‬ ‫-אנדרה עוקב אחרי הטלפון שלי.‬
‫אני יודע, כי אני עוקב אחרי שלו,‬ ‫אבל רק כי הוא עוקב אחרי שלי!‬
‫כן. הוא בחזית. אני אצא מאחור.‬ ‫-גם אני זזה. נתראה.‬
‫חמש מאות דולר.‬
‫גלוריה!‬
‫שש מאות דולר!‬
‫טוב, אשמח לקחת את הכסף שלך,‬ ‫אבל הקופסה לא אצלי.‬
‫היא אצל החבר שלך. הוא הביא אותה הנה.‬ ‫-עקבת אחרינו הביתה.‬
‫את נחושה מאוד, אבל זה לא משנה את העובדה‬ ‫שאין לי את מה שאת רוצה.‬
‫הקופסה הזאת מקוללת.‬
‫אוי. אבל היא עדיין לא אצלי.‬
‫אלף דולר!‬
‫סליחה! שנייה אחת.‬
‫אל תמכרי.‬
‫אם היא מוכנה לשלם אלף דולר,‬ ‫היא יודעת משהו שאנחנו לא יודעים.‬
‫הקופסה בטח שווה הרבה יותר ממה שהיא מציעה.‬
‫זוזי. תני למקצוען לטפל בזה.‬
‫וכי אנחנו בני משפחה, אקח רק 50 אחוז.‬
‫עשרה אחוז.‬ ‫-שלושים. הצעה אחרונה!‬
‫עשרים אחוז.‬
‫עשרים וחמישה. הצעה אחרונה!‬ ‫-שתים עשרה וחצי.‬
‫עשינו עסק!‬
‫אנחנו מקוללים!‬ ‫-אנחנו לא מקוללים.‬
‫אבל לקחנו דברים מהקופסה.‬ ‫כולנו נגענו בה, כולנו בסכנה.‬
‫הזמנו את האפלה לתוכנו.‬ ‫אנחנו צריכים להסיר את הקללה.‬
‫ואם לא נצליח?‬ ‫-לא יודעת. לכל קללה יש חוקים משלה.‬
‫בולשיט. קללות לא קיימות.‬
‫ואם כן? צריך למצוא את הקופסה ולמכור אותה.‬ ‫-לא! אי אפשר למכור אותה, אולי נזדקק לה.‬
‫אנחנו צריכים מידע נוסף על הקללה.‬
‫זה הכלל הראשון.‬ ‫-של מה?‬
‫ידע קללות בסיסי.‬
‫נלך לנקודת המוצא, מכירת החצר,‬
‫ונגלה מאיפה הקופסה הגיעה.‬
‫צריך ללכת עכשיו!‬
‫זה יום ההולדת של אבא שלי,‬ ‫ואנחנו תכף יושבים לארוחת ערב!‬
‫ארוחת ערב? ארוחת ערב‬ ‫חשובה יותר מביטול כישוף קטלני?‬
‫לדעתך הוא קטלני?‬
‫אין לי זמן לשטויות האלה.‬ ‫נדבר על זה אחר כך.‬
‫או שנדבר על זה בקבר,‬ ‫כי אם לא נזדרז, כולנו נמות!‬
‫טוב! אם כולנו נמות, אכפת לך למות בבית שלך?‬
‫היי, בנות.‬ ‫-היי, מר סלזר!‬
‫דמי.‬
‫אני לא מבין אתכן, בנות.‬ ‫למה היא עדיין חברה שלכן?‬
‫אבא, החבר שלך הגיע! מה שמו?‬
‫לוסיה!‬
‫חם כאן?‬
‫אני אדליק מזגן.‬
‫- לגלוריה: מה נסגר?‬ ‫הוא אף פעם לא מרשה לנו להדליק מזגן! -‬
‫- לגלוריה:‬ ‫היא לובשת את הצעיף של אימא! -‬
‫בנות, דברו. זה לא מנומס.‬
‫אז מה את עושה בחיים?‬
‫אני עורכת דין.‬
‫- לאינס:‬ ‫לוזרית חמדנית -‬
‫אז את אוהבת כסף.‬ ‫-אני עובדת בעיקר בהתנדבות.‬
‫- לגלוריה:‬ ‫לוזרית ענייה -‬
‫לוסיה גם מתנדבת בכנסייה שלנו.‬
‫הכנסייה שלנו? אנחנו לא הולכים לכנסייה.‬
‫טוב, אולי נתחיל ללכת שוב.‬
‫נצטרך ללכת לכנסייה?‬
‫היי, אני טוניו.‬
‫נתראה.‬
‫או לא.‬
‫בחיי. רק קראתי את ההבעה שלהן.‬
‫לילה טוב, ביצ'ז!‬
‫דרך אגב, האולר מכולנו.‬
‫הוא נכנס עכשיו למזווה?‬
‫זה החדר שלו.‬
‫אבא, יום הולדת שמח.‬
‫תודה!‬
‫זה חד!‬
‫סליחה. אני אלך לשים על זה חוסם עורקים.‬
‫אוי, מותק.‬
‫"מותק"?‬
‫לא קרה כלום. רק מתחתי שריר בגב.‬
‫אני אביא לך פלסטר.‬
‫כדאי שתשכב.‬ ‫-לבד!‬
‫כן. בסדר.‬
‫אני מגזימה, או שאנחנו באמת בסכנה?‬
‫רוחות שומרות,‬ ‫תנו לי סימן אם אנחנו מקוללים.‬
‫שיט.‬
‫ניסיון חוזר.‬
‫שיט!‬
‫יש לי דלת, אתה יודע!‬ ‫-כן, מסוכן מדי.‬
‫אנדרה קרוב, לפי הטלפון שלי.‬
‫רגע. מרווה, קריסטלים, קלפים. מה קורה?‬
‫שאלתי את הרוחות השומרות שלי‬ ‫לגבי נוכחות הרוע,‬
‫וזה לא נראה טוב.‬
‫לא. קיבלתי את ההודעה שלך בקשר הקופסה.‬ ‫היא בטוח מקוללת.‬
‫באמת? איך אתה יודע?‬
‫כי נתתי לאנדרה את הקופסה ו…‬
‫אלוהים. מה קרה לאנדרה?‬
‫הוא מת עליה. הוא בחיים לא ישחרר אותי.‬
‫זה קורה. זה מתחיל.‬ ‫קמרון, יש לי תחושה רעה מאוד בקשר לזה.‬
‫אנחנו צריכים…‬
‫כן?‬
‫…להשיג בחזרה את הקופסה!‬
‫אינס.‬
‫לכי לישון.‬
‫את צודקת. אין שום קללה.‬
‫הגב של אבא כנראה כואב בגלל כל הסקס הקינקי.‬
‫את חושבת שהם עושים סקס?‬ ‫-הוא חיכה לזה הרבה זמן.‬
‫אז אולי זה טוב בשבילו.‬
‫ובשבילי. עכשיו אבא‬ ‫לא יהיה מרוכז כל כך בבת המועדפת עליו.‬
‫בטח נחמד להתעצבן מעודף תשומת לב.‬ ‫זה כל מה שאני רוצה, ואני בעדיפות שלישית.‬
‫רביעית. הוא דואג לדוד טוניו‬ ‫קצת יותר מאשר לך.‬
‫למה הוא נתן לה את הצעיף של אימא?‬ ‫-אני יודעת.‬
‫מי לוקחת צעיף של אישה מתה?‬
‫אלא אם כן זו מחווה מתוקה‬ ‫שמסמלת סיפור אהבה עם סוף טוב.‬
‫סוף טוב?‬
‫אימא מתה.‬
‫היא מתה.‬
‫שתשמור את הצעיף.‬
‫רואה? אפילו את מאמינה באנרגיות רעות.‬
‫לא נכון.‬
‫אם קללות קיימות, זה אומר שלכל דבר יש סיבה.‬
‫אם זה נכון, מה הסיבה שאימא מתה?‬
‫לא הגיע לה למות,‬
‫ולא הגיע לי לאבד אותה.‬
‫דברים רעים פשוט קורים.‬
‫לכי לישון.‬
‫צריך להזדרז לפני שהמצב יחמיר‬
‫והחברה החדשה של אבא שלך תלד תינוק שטני.‬
‫לא נגיע לגיהינום!‬ ‫-תודה. צוות היגיון חזר.‬
‫למה שינית את דעתך?‬ ‫-אנדרה.‬
‫הוא לא התקשר או סימס כבר 16 שעות.‬ ‫שיפור של 15 וחצי שעות מהשיא הקודם.‬
‫יודע למה לא שמעת ממנו? כי הוא בטח מת.‬
‫הסלע שלך נשבר.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫זה אובסידיאן שחור. זה להגנה.‬
‫זה אחד הקריסטלים הכי חזקים שיש!‬
‫אין סיכוי. זה חייב להיות…‬
‫מאגיה שחורה זה קשקוש.‬ ‫-אני מסכים.‬
‫היי!‬
‫אתם משוגעים.‬
‫אנדרה בטח השתמש במוצר חדש‬ ‫או עשה פילינג כימי ביתי ומתבייש לספר לך.‬
‫הוא אמר שהוא לא עשה שום דבר חריג.‬
‫יש הסבר הגיוני למה שקרה.‬ ‫-כן, קוראים לזה קללה.‬
‫כי כשזקנה מוזרה מופיעה בבית שלך‬ ‫ואומרת לך שזו קללה,‬
‫זו קללה!‬ ‫-או…‬
‫אין החזרים!‬ ‫-לא בגלל זה באנו.‬
‫אנחנו רק רוצים מידע על הקופסה‬ ‫שקנינו במכירת החצר.‬
‫נראה לנו שהיא שייכת לאישה הזאת.‬
‫התמונה שלה הייתה בקופסה.‬ ‫-והיא חיפשה אותה.‬
‫האישה הזאת?‬ ‫האישה הזאת חיפשה את הקופסה הזאת?‬
‫היא אפילו באה לבית שלנו.‬ ‫-מה אתם באמת רוצים? איזה מין משחק זה?‬
‫שום משחק. אנחנו רק רוצים למצוא אותה.‬ ‫-את מכירה אותה?‬
‫כן.‬
‫אני מכירה אותה.‬
‫היא מתה.‬
‫אמרתי שהאישה בתמונה‬ ‫היא האישה שחיפשה את הקופסה,‬
‫אבל ברור שטעיתי.‬
‫וזה סביר, כי אולי זה קצת גילני,‬ ‫אבל כל הזקנים נראים אותו דבר.‬
‫ראינו אותה. היא הייתה בחיים.‬ ‫מה צריך כדי לשכנע אותך?‬
‫הפרצוף של אנדרה!‬
‫אם זה לא שטני, מה כן?‬
‫אינס, תגבי אותי. רוחות רעות לא קיימות.‬
‫לא יודעת, גלו.‬
‫לא מספיק שאנחנו מקוללים,‬ ‫גם רודפת אותנו רוח.‬
‫הגברת המתה רוצה את הקופסה שלה.‬ ‫-שלושה קולות לרוחות רעות!‬
‫אתם צוחקים עליי!‬
‫כל השבוע התחננתם שאיפטר מאינס,‬ ‫ועכשיו אתם בצד שלה?‬
‫יודעים מה? אולי באמת יש קללה.‬
‫אבל גם אם כן,‬ ‫היא לא התחילה ביום שמצאנו את הקופסה.‬
‫היא התחילה ביום שנתקעתי עם האחריות עלייך!‬
‫אני פורשת.‬
‫אסור לך! אנחנו חייבים להישאר יחד‬ ‫כדי להילחם במאגיה השחורה!‬
‫מאחר ששלושתכם מיודדים פתאום,‬
‫אתם לא צריכים‬ ‫שאעזור לכם להילחם בקללה האיומה‬
‫ששוברת אבנים וגורמת לאנשים להתנפח.‬ ‫נדבר כשזה יהיה עניין של חיים ומוות.‬
‫- לצעוד באומץ לתוך השממה -‬
‫איפה אחותך?‬ ‫-לא יודעת ולא אכפת לי.‬
‫איפה הכסף שלי?‬
‫מספר לא מזוהה.‬
‫בפעם הקודמת שקיבלתי שיחה כזאת,‬ ‫זה היה המנהל ריצ'רדסון.‬
‫בסדר, אני אבטל את העברת השיחות,‬
‫ומי שזה לא יהיה ישאיר הודעה לאבא שלך.‬
‫לא, תענה!‬
‫עוד מאה דולר.‬ ‫-עשרים!‬
‫שישים!‬ ‫-חמש עשרה!‬
‫בסדר!‬
‫שלום, מדבר חוויאר.‬
‫אני מבין.‬
‫אתה יכול לאיית את זה?‬
‫בסדר, תודה.‬
‫מי זה היה?‬
‫סתם…‬
‫שיחת מכירות.‬
‫אני מבטיחה שאשלם לך. אני רק צריכה קצת זמן.‬
‫אל תדאגי. החוב שלך נמחק.‬
‫אני לא רוצה לדבר איתך, אבל אני חייבת,‬ ‫כי את לא נרתעת מדברים לא מוסריים.‬
‫נפרוץ למחשב הנייד של דוד טוניו.‬ ‫הוא במקלחת. אין זמן להסביר.‬
‫בסדר. הוא ענה לטלפון קודם והתנהג ממש מוזר.‬ ‫הוא אמר שאנחנו כבר לא חייבות לו כסף.‬
‫זה לא טוב?‬
‫אינס, משהו קורה פה.‬
‫וכמו כל הסודות,‬ ‫התשובה נמצאת בהיסטורית החיפוש שלו.‬
‫כדאי שניגע בזה בידיים חשופות?‬
‫את מפחדת מטביעות אצבע?‬ ‫-לא! זרע!‬
‫את זוכרת את הסיסמה שלו?‬
‫- סיסמה: ציצים69 -‬
‫- טוניו‬ ‫ציצים69 -‬
‫- סרטן לימפומה‬ ‫סוגי סרטן -‬
‫אני מצטער שלא סיפרתי לכן.‬ ‫-לא, אנחנו מצטערות, דוד.‬
‫אני לא מאמינה שיש לך סרטן.‬ ‫-לא לי.‬
‫לאבא שלכן.‬ ‫-מה?‬
‫שיחת הטלפון הייתה בנוגע לאבא שלכן.‬
‫ממתי הוא יודע?‬ ‫-הוא לא יודע.‬
‫בגלל זה התקשרו, כדי להודיע לו.‬
‫הוא הלך לרופא כי כאב לו הגב‬ ‫אחרי יום ההולדת שלו, ושלחו אותו לסריקה…‬
‫אז זה קרה אחרי יום ההולדת שלו?‬
‫אחרי שנתנו לו את האולר מהקופסה.‬
‫אני צריך לשכב.‬
‫אמרתי, "חיים ומוות".‬
‫היי.‬
‫זאת לא אשמתך. אנחנו נתקן את זה.‬
‫ואם לא נצליח?‬
‫זה לא איזה חוב לדוד טוניו.‬ ‫אלה החיים של אבא.‬
‫יודעת למה אבא לא חושב עלייך?‬ ‫-אינס, לא עכשיו.‬
‫לא כי את לא הבת המועדפת…‬
‫אלא כי את כן.‬ ‫-לא נכון. הוא לא חושב עליי.‬
‫כי הוא לא צריך. הוא סומך עלייך.‬
‫הוא יודע שאת תמיד מסדרת הכול…‬ ‫-אני לא יכולה לסדר את זה!‬
‫בולשיט.‬
‫בואי הנה.‬
‫סליחה על מה שאמרתי עלייך קודם.‬ ‫נסחפתי בלהט הרגע.‬
‫לא נכון.‬
‫נראה לך שזה סוד שכולכם חושבים שאני מעצבנת?‬
‫אני אולי מניאקית, אבל אני לא טיפשה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫גם אני.‬
‫אני לא רק אוהבת אותך, גלוריה.‬
‫אני מחבבת אותך.‬
‫אז אתן לך את המרחב שמגיע לך‬
‫ואמצא חברים משלי.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫יש לי הודעה.‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-חטיפים.‬
‫אפשר להיפטר ממנה עכשיו?‬ ‫-לא!‬
‫למה?‬ ‫-כי היא חסרת פחד.‬
‫ואם נילחם ברשע,‬ ‫אנחנו זקוקים למישהי שתוביל אותנו ללא פחד.‬
‫או מישהי להקריב במקרה הצורך.‬
‫אז את מאמינה?‬ ‫-היא מאמינה.‬
‫זו קללה, ואנחנו נסיר אותה.‬
‫אנחנו נציל את אבא שלי.‬
‫טוב, יש לי תוכנית.‬ ‫-תקשיבו, יש לי תוכנית.‬
‫בסדר, לא, לי יש תוכנית.‬ ‫-לא, אבל אני מכירה מישהו…‬