САНТОС
Бійка! Я маю це побачити!
Гей, там бійка! Ходімо!
ФРІРИДЖ
Ні!
Третя бійка. І це лише третій день школи.
Вона всім сказала, що в мене герпес!
Лише щоб я могла відкрити GoFundMe, і це був повний провал, бо він є в усіх.
Бачите? Вона дитина, і дітей іноді треба бити.
Гей, ми не битимемо.
-Можемо вкусити? -Насилля — не вихід.
Глоріє, я чекаю від тебе більшого. Ти староста другокурсників.
Відчуваю певне преференційне ставлення, яке межує з невідповідним.
Я маю подзвонити шкільній раді чи вашій дружині?
Глоріє, кусатися можна не до крові.
Містере Салазар, якщо не поясните своїм донькам…
Не хвилюйтеся. Я так віддубашу їх.
Тобто, метафорично. Я віддубашу їх життєвими уроками.
Добре. Наступного разу я вас вижену.
Не можете бути вдома.
Байдуже, що ви без матері чи що ви мої племінниці.
Востаннє я рятую вас, дуреп. Моя плата зросла. Я зайнятий!
Вибач, що перервали гру в «Переправу тварин».
Дякую. Але сьогоднішня витівка коштуватиме вам по сотні.
Є тиждень, щоб погасити борг, або я переадресую домашній телефон.
І замість мого телефону,
усі дзвінки зі школи йтимуть прямо до вашого батька.
Прощавайте. Можете піти додому.
А який у нас вибір? У тебе немає автівки!
Один тиждень!
Це ти винна! Досить!
З мене годі! Можеш офіційно почати дбати про себе!
Зелений соус?
Що?
З енчіладами. Ось що я хочу на вечерю.
Чорт.
ФРІРИДЖ
ЗЕЛЕНИЙ СОУС ЕНЧІЛАДА ЧИЛІ
Вона руйнує моє життя і, можливо, майбутнє.
Мене скоро виженуть, і це ваша провина.
-Наша? -Так! Де ви були, засранці?
Мали втримати мене від бійки з Інес.
Знаєте, це неважливо. Ви б мене не втримали.
Ці кулаки зроблені для обличчя моєї сестри.
Усе. Я здаюся.
Те, що Бог дає іншим двома руками,
мені Він це дав лише мізинцем.
Ні, Бог дав тобі середній палець.
Я не дозволю моїй сестричці зіпсувати мою репутацію!
Гло, її вже немає.
Для нас з Демі люди асоціюють її з нами, а нас із нею!
Поверни контроль. Я читала твій гороскоп. У тебе посилене спілкування.
Не було кращого часу, щоб сказати Інес про почуття і вирватися.
Вирвімося й живімо, наче першокурсники,
коли Інес вчилася в школі, і життя було гарним.
Бути другокурсником важко й без Інес.
Або без Андре.
Добре, угамуйся. Я кину Андре. Я сказав.
Сподіваюся.
Чесно кажучи, Інес — це чорна діра негативу.
Мені не завадить очищення від Інес, та ти потребуєш цього!
Ми всі потребуємо.
Настав час! Ми еволюціонували, а вона — ні.
Досі та, що поклала собаче лайно в мій рюкзак!
І зробила мені чубчики на потилиці!
А тепер у мене герпес!
-Боже мій. -У мене немає герпесу.
Але моя сестра — відстій, і мені потрібні межі.
-Позичиш два долари? -Ти їх повернеш?
Коли заплачу дядьку.
-Не віриться, що купую Інес вечерю. -Вибач.
Ми винні дядьку Тоніо тисячу доларів.
Тисячу доларів. Як ти виплатиш стільки?
Ми їх не приймаємо.
Але це срібні долари! Вони варті більше, ніж номінал!
Ти бачила коробку з моїми дитячими речами? Я шукаю срібну ложку, яку дала мені Марія.
Я можу отримати за неї непогану суму, оскільки срібло таке цінне.
Може, навіть 150 доларів.
Скоріше 3,10$.
Справді? Думаєш?
-Ну я стільки отримала. -Ти продала її?
Стерво, припини нервувати. Усе буде добре, як завжди.
Це не чарівний світ!
Усе стає добре, бо я придумую, як це зробити за тебе!
Так, бо в мене є віра.
Добре.
Віра — це маячня.
План, праця. Ось що дає тобі гроші.
Що ви тут робите?
І чому розбита губа?
-Демі. -Чому досі дружите з нею?
Не знаю.
Боже.
Я думала, що продати. Я не збиралася чіпати маминих речей.
Я подарував це вашій мамі на третьому поба…
На третьому побаченні.
Можете переглянути й мамині. Може, є що продати.
Тільки не це.
І на суботу я запросив подругу на мій день народження.
От чорт!
Ми забули про подарунок.
Поки я готуюся до розпродажу, щоб виплатити наш борг, знайди подарунок.
Або займешся дарунком, а я напишу на ньому своє ім'я.
Їй гаплик!
Хоча знаємо, що токсичність назавжди в моїй сім'ї,
я знаю, як позбавити нас від неї.
Я розберуся з Інес удома й ігноруватиму в школі.
Що ми святкуємо?
-Зроби це! -Це легко.
Зроби це!
Привіт!
Ось мій складний промінь світла,
наче сонце, що визирає крізь купу хмарок.
Не бачив тебе з другої перерви.
-Бракувало твого запаху. -Ти перший. Зроби це.
Ні, спершу дами.
Хтось перший. Це дратує.
Так. Гаразд. Хочу сказати, що мені треба…
Срань!
Я з ним. У мене є освіжувач!
Мені треба потренуватися висіти на двох. Цього тижня висітиму на оцінку.
Мені здається,
чи ця група має бути меншою?
Так, одна з нас точно не дотримується її мети.
-Як скажемо Кему, що виганяємо його? -Стерво має піти.
Треба сказати їй, бо Глорія не скаже.
Ти мене ще так не приваблювала.
Кеме, припини.
Ти в стосунках, і ми друзі.
Твоя прив'язаність до мене —
лише привід уникнути почуттів чи їх відсутність до Андре.
У тебе погано з почуттям провини.
-Може, побути самому? -Це пішло б на користь.
Але це пригнічує. Знаєш, я люблю любов.
Я просто…
Не люблю людей. Так.
Я починаю розуміти, що мало кого я можу терпіти,
тому я відчував, що мене тягне до тебе.
Це логічно, і для мене це честь, та це лише частина твоєї моделі поведінки.
Тобі потрібна нова одержимість, щоб кинути стару,
та, може, не варто. Може, припини, зламай систему.
І ти знаєш, я не сплю з тими, хто в стосунках. Я не Близнюк.
Я не хочу знищувати групу друзів,
коли погано розійдемося.
Тому ми її не знищимо. Ми скоротимо її на одну особу.
На одну Інес.
На дві особи.
Па-па Андре. Я готовий.
Дякую за раціоналізацію і відмову. Мені подобається, що я буду сам.
Знаєш, у затишному м'якому сірому кардигані.
Жодних кишень!
-Ось чому я таємно одержимий тобою. -Брехун, не маєш таємниць.
Маю. Просто не казав тобі з очевидної причини.
А це…
Знищила б мене.
ІНЕС
-Що ти робиш? -Ігнорую тебе.
-Час знайти своїх друзів. -Чому? Твої друзі — мої друзі.
Ні, мої друзі — мої друзі.
Гаразд, це логічно, але в мене немає своїх друзів.
-Я зачиняю двері. -Чекай!
Я це зробила! Я сказала їй, що ми вигнали її!
-І вона прийняла це? -Так!
-Клас! Я можу видалити її лист. -Який?
-Анонімний, де написано: «Відвали». -Надішліть!
-Не треба. Просто видаліть. Ми покінчили. -Казала, що покінчили.
Так.
-Де ж твої межі? -Я розширила кордон.
Треба використати її, перш ніж втратити. Дивіться. Інес!
Ці футболки самі не складуться.
Бачите? Вона моя сучка.
О, гаразд. Клієнт. Ідіть.
Привіт!
Я не міг не помітити, що у вас розпродаж.
Біля мого розпродажу.
Ой-ой.
То вони підуть?
Ти щойно придбав платівку?
Вона сказала, що колекційна.
-Брись! Ідіть! -Перепрошую. Скільки за ці?
Один за шість чи два за десять.
Дякую.
Гаразд. Залишайся.
З радістю.
Я навіть перепродам ваш непотріб за 50% продажів.
Згода.
Перші п'ять продажів мої.
-Боже. -Знайшов дарунок для Андре.
-Але він — не ММ. -Саме так.
Неправильні ініціали, коробка. Клас. Він кине мене після цього,
особливо, коли жалітиметься, що я неуважний.
-Два бакси. -Саме стільки ти мені й винна.
Отже, транзакцію завершено.
Я шукаю коробку з монограмою.
-На ній були ініціали ММ? -Так.
Ой, я її не бачила.
А тепер бачила?
Щось таке починаю пригадувати.
Двісті доларів.
Перепрошую.
-Дам чотири за коробку. -Ні.
-Ти заплатив удвічі менше. -Моя свобода від Андре дорожча за гроші.
Гаразд. Одна жінка готова заплатити 200 за неї.
Де вона?
Вона була там.
Сміття.
Сміття!
Це бабуся з розпродажу в дитинстві. Мабуть, тому вона хотіла коробку. Це її.
Гло! Ні!
Фото святі.
-Що знайшла татові? -Топ. Любить, коли я в жовтому.
Дякую, що ти, як завжди, ненадійна. Іди геть.
З днем народження. Буде кишеньковий ніж.
Мені треба йти.
-Чорним входом? -Андре стежить за телефоном.
Знаю, бо стежу за його лише тому, що він — за моїм!
-Так. Він перед дверима. Задні двері. -Теж піду. Побачимося.
П'ятсот доларів.
Глоріє!
Шістсот доларів!
Гаразд, я б залюбки взяла ваші гроші, але в мене немає коробки!
-Вона у твого друга. Він приніс її сюди. -Ви простежили за нами додому.
Це дуже наполегливо, але в мене немає того, що ви шукаєте.
Та коробка проклята.
Йой. Але в мене її немає.
Одна тисяча доларів!
Перепрошую! Хвилинку.
Не продавайте.
Якщо пані хоче заплатити тисячу, вона знає щось, чого не знаємо ми.
Коробка має коштувати куди більше.
Посуньтеся. Професіонал розбереться.
Оскільки ми сім'я, з вас лише 50% за перемовини.
-Десять відсотків. -Тридцять. Остаточно!
Двадцять.
-Двадцять п'ять. Остаточно! -12,5.
Згода!
Ми прокляті!
-Ні. -Ми взяли речі з коробки. Усі торкалися.
Ми всі тепер частина цього. Ми прийняли темряву.
-Треба протидіяти прокляттю. -Або що?
-Не знаю! Усі прокляття різні! -Це маячня. Проклять не існує.
А якщо існують? Треба продати її.
Ні! Ми не можемо. Ще не знаємо, чи вона потрібна.
Потрібна інформація. Правило номер один.
Чого?
Базових знань проклять.
Треба поїхати до місця походження, на розпродаж,
і дізнатися, звідки вона взялася. Негайно!
У тата день народження, і ми вечерятимемо!
Вечеря? Вечеря важливіша за скасування смертельного закляття?
Думаєш, смертельне?
Зараз не час обговорювати цю маячню. Відкладімо.
Або просто помрімо, бо якщо не рухатимемося швидко, ми помремо!
Гаразд! Якщо ми помремо, можеш загинути у власному домі?
-Привіт. -Привіт, пане Салазар!
Демі.
Я вас не розумію. Чому вона досі ваша подруга?
Тату, тут твій друг. Як його звати?
Люсія!
-Тут спекотно? -Я ввімкну кондиціонер.
ГЛОРІЇ: КОНДИЦІОНЕР? ЯКОГО? ТАТО НЕ ДАЄ ВМИКАТИ ЙОГО!
ГЛОРІЇ: НА НІЙ МАМИН ШАРФ!
Дівчата, говоріть. Ваші манери.
То чим ти займаєшся?
Я юристка.
ДЛЯ ІНЕС: ЖАДІБНА НЕВДАХА.
То ти любиш гроші.
Здебільшого безплатно.
ГЛОРІЇ: БІДНА НЕВДАХА.
-Люсія також волонтерить у нашій церкві. -У нашій церкві? Ми не ходимо до церкви.
Може, почнемо знову.
Маємо ходити до церкви?
Привіт, я Тоніо.
Побачимося.
Або ні.
Боже. Я читаю їхні обличчя.
Добраніч, сучки!
До речі, ніж — від нас усіх.
Він щойно зайшов у комору?
Це його кімната.
Тату, з днем народження.
Ой, дякую!
Ой, який гострий! Ай!
Вибач. Піду візьму турнікет.
Ой, котику!
«Котику»?
Нічого страшного. Просто спина заклякла.
Принесу пластир.
-Тобі краще лягти. -Самому!
Так. Добре.
Я перебільшую чи ми справді в небезпеці?
Духовні провідники, дайте знак, якщо ми прокляті.
Чорт.
Повтор.
Чорт!
-Ти знаєш, що є двері! -Надто ризиковано.
Андре неподалік, згідно з телефоном.
Стривай. Шавлія, кристали, карти. Що сталося?
Я спитала духовних провідників про присутність зла,
і все погано.
Так. Бачив повідомлення про коробку. Точно проклята.
Справді? Звідки знаєш?
-Бо подарував Андре коробку, і… -Боже мій. Що з Андре?
Він уподобав. Ніколи не відпустить мене.
Це відбувається. Починається. У мене дуже погане передчуття.
Нам треба…
Так?
…повернути коробку!
Інес.
Іди до ліжка.
Твоя правда. Немає ніякого прокляття.
Татова спина, мабуть, заклякла від дивного сексу.
-Думаєш, вони сплять разом? -Давно цього не мав.
Тож, може, це йому на користь.
І для мене. Тато не витрачатиме багато часу на свою улюбленицю.
Мабуть, приємно дратуватись його увагою.
Це все, чого хочу, і тепер я на третьому місці.
Ти четверта. Зосереджений на Тоніо більше.
-Навіщо подарував мамин шарф? -Так.
Хто взяв би шарф мертвої жінки?
Хіба що це милий жест і символ кохання, яке було таким гарним.
Хіба?
Мама мертва.
Вона померла.
Може залишити шарф.
Бачиш? Навіть ти думаєш, що погана карма існує.
Ні, не вірю.
Якщо є прокляття, це означає, що всьому є причина й наслідок.
Якщо так, чим мама заслужила смерть?
Вона не заслужила смерті,
а я не заслужила її втратити.
Погане трапляється.
Іди спати.
Переїжджаймо, поки не стало гірше,
й дівчина твого тата не завагітніла поганцем.
-Ми не потрапимо в пекло! -Дякую. Команда «Раціональні».
-Чому ти передумав? -Андре.
Не дзвонив і не писав 16 годин, це рекорд на 15 з половиною.
Знаєш, чому він не дзвонив? Бо він, мабуть, мертвий.
Твій камінь зламався.
Це неможливо.
Це чорний обсидіан. Він для захисту.
Це один з найміцніших кристалів!
Не може бути. Це має бути…
-Та чорна магія — маячня! -Згоден.
Привітики!
Ви божевільні. Андре скористався новим продуктом
чи хімічним пілінгом, про який не хоче розповідати.
Сказав, що робив усе, як завжди.
Є раціональне пояснення цій події.
Так, прокляття.
Бо коли бабуся приходить і каже, що це прокляття, то це прокляття!
-Або… -Без повернення!
Не треба. Потрібна інформація про коробку, яку придбали у вас.
Вважаємо, належить цій жінці. Фото було в коробці.
І вона шукала її.
Ця жінка Ця жінка шукала коробку?
-Навіть прийшла до нас додому. -Чого насправді хочете?
-Що це за гра? -Ніяка. Ми просто хочемо її знайти.
Ви її знаєте?
Так.
Так, знаю.
Вона мертва.
Я знаю, що сказала, що жінка на фото шукає коробку,
але я помилялася.
І це не тому, і я не ейджистка, але всі старі люди схожі.
Ми її бачили. Вона була жива. Як тебе переконати?
Обличчя Андре!
Якщо воно не пекельне, я не знаю, яке пекельне!
Інес, підтримай мене. Проклять не існує.
Не знаю, Гло.
Ми не лише прокляті, але й переслідувані.
-Мертва жінка хоче повернути коробку. -Три за прокляття!
Ви жартуєте!
Ви благали мене позбутися Інес, а тепер підтримуєте її?
Знаєте що? Може, є прокляття.
Та почалося не в день, коли ми знайшли коробку.
Почалося, коли мені довелося дбати про тебе!
Я пас.
Не можна! Треба триматися разом, щоб зламати чорну магію!
Оскільки ви троє зблизилися, вам не потрібна моя допомога,
щоб впоратися з усемогутнім лихом, що ламає каміння і роздуває людей.
Покличте, коли вмиратимете.
БОРОТЬБА З ДИКОЮ ПРИРОДОЮ
-Де твоя сестра? -Не знаю, байдуже.
Де мої гроші?
Невідомий номер.
Минулого разу це був старий директор Річардсон.
Просто вимкну переадресацію, і зможуть залишити повідомлення татові.
Ні, підійми!
-Ще сотню. -Двадцять!
-Шістдесят! -П'ятнадцять.
Гаразд!
Вітаю, це Хав'єр.
Я розумію.
Можете по буквах?
Добре, дякую.
Хто це був?
Якийсь безгарантійний продавець.
Обіцяю, поверну гроші. Лише потрібно більше часу.
О, не переймайся. Ми квити.
Не хочу говорити, та маю, бо ти знаєшся на етично складних питаннях.
Треба залізти в ноутбук Тоніо. Він у душі. Немає часу пояснювати.
Добре. Йому дзвонили недавно й він був дуже дивний.
-Сказав, що ми квити. -Хіба це погано?
Інес, щось відбувається.
Як і всі інші його таємниці, відповідь лежить в історії пошуків.
Можна торкатися голими руками?
-Тебе хвилюють відбитки? -Ні! Сперма!
Пам'ятаєш його пароль?
ПАРОЛЬ: ЦИЦІ69
ТОНІО ЦИЦІ69
РАК ЛІМФОМИ ТИПИ РАКУ
Вибачте, що не сказав вам.
Ні, це ти нам пробач, дядьку.
-Не віриться, що в тебе рак. -Ні.
-У вашого батька. -Що?
Дзвонили щодо вашого батька.
-Давно знає? -Він не знає.
Подзвонили, щоб сказати.
Звернувся щодо спини після дня народження. Пройшов МРТ…
Це сталося після його дня народження?
Після того, як подарували йому ніж з коробки.
Мені треба полежати.
Я сказала, коли вмиратимете.
Гей.
Це не твоя провина. Ми скасуємо прокляття.
А якщо ні?
Це не гроші, які ми винні дядьку. Це тато.
-Знаєш, чому він не думає про тебе? -Годі. Не зараз.
Це не тому, що ти не його улюблениця.
-Ти його улюблениця. -Це неправда. Він не думає про мене.
Бо він не має. Він тобі довіряє.
-Він знає, що ти з усім розберешся… -Я не розберуся з цим!
Маячня.
Іди сюди.
Вибач, що сказала так про тебе.
Я просто зірвалася.
Ні, неправда.
Гадаєш, це таємниця, що я дратую вас?
Може, я і стерво, але я не тупа.
Вибач.
І ти вибач.
Я не просто люблю тебе.
Ти мені до душі.
Я дам тобі простір, якого ти заслуговуєш,
і знайду власних друзів.
Час настав.
У мене оголошення.
-Куди це ти? -Перекушу.
-Можна вигнати її? -Ні!
-Чому? -Бо вона безстрашна.
Якщо хочемо тягатися зі злом, то безстрашна торуватиме шлях.
Чи потенційно стане жертвою.
-То ти віриш? -Вірить.
Це прокляття, яке ми скасуємо.
Ми врятуємо мого батька.
-Так, у мене є план. -Слухайте, у мене є план.
-Ні, у мене є план. -Ні, але я декого знаю…
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник