‎Suntem blestemați.
‎- Da. ‎- Care e planul?
‎Ultima oară ‎când am fost blestemată… nu știu!
‎- Ești ca un berbec. ‎- Sunt foarte îndrăzneață.
‎Nu, pe bune.
‎Te arunci cu capul înainte.
‎Nu de data asta.
‎E un blestem de grup ‎și se rezolvă în grup.
‎Super! Am auzit de o vrăjitoare locală ‎cu mulți urmăritori pe TikTok…
‎N-o rezolvăm așa, demento!
‎M-ai făcut dementă?
‎Nu, am zis Demi! Sună la fel, ‎dar TikTok nu e o resursă reală.
‎Ne trebuie un plan ca să-l dezlegăm.
‎Mergeți acasă, odihniți-vă ‎și pregătiți-vă să împărțiți povara,
‎pentru că eu am multe pe cap!
‎Cum ar fi?
‎Cancer. Tata. Are cancer!
‎Vă iubesc! Pa! ‎Și vă rog să luați cutia cu voi.
‎Am avut destulă energie negativă. Deci…
‎Fac pipi.
‎Ines!
‎- Doamne! ‎- Știu, suntem toți demenți.
‎Dar Tonio a interceptat apelul ‎pentru tata.
‎Tata nu știe că are cancer.
‎- Fir-ar! ‎- Da.
‎Cum îi spui?
‎Mă ocup eu.
‎- Nu, eu! Torn mai bine. ‎- Nu, tu ești zgârcită.
‎Ce v-a apucat?
‎E reacția mea preferată de dezamăgire! ‎Poți s-o faci iar?
‎Mă duc să mă schimb.
‎Ai nevoie de ajutor?
‎Nu.
‎Să discutăm despre schema ‎de plată pentru datorie?
‎Ne-ai șters datoria aseară.
‎Vorbea șocul cancerului.
‎Îndrăzniți să-mi întoarceți cuvintele ‎împotriva mea?
‎Aflasem că fratele meu are cancer…
‎Fir-ar! Nu știe, ‎pentru că eu am răspuns la telefon și…
‎Cine și cum o să-i spună?
‎Fiecare zi de neștiință e ‎o zi ratată de tratament
‎și de lucrat la lista de dorințe.
‎E o zi în care bea suc, lichidul morții.
‎Și o zi în care avem belele ‎că nu-i spunem.
‎Știi că-ți iau telefonul ‎când mi-l ia pe al meu.
‎Să nu mai discutăm și să-i spunem odată!
‎- Pa, Tonio! ‎- Anunță-ne cum merge!
‎Iubesc fetele, dar știm ‎că Gloria m-a făcut dementă.
‎Știu că e foarte stresată, ‎dar ar trebui să se bazeze pe mine.
‎Viața de apoi e domeniul meu. ‎De ce să ne gândim în grup?
‎Sau s-o lăsăm pe Gloria să dicteze?
‎Parcă ai o clădire în flăcări
‎și în loc să chemi pompierii, ‎aduci un dresor de delfini.
‎Sunt dur cu Andre? Că îl duc cu zăhărelul?
‎Simt că îmi neagă competențele.
‎Până și o vrăjitoare de pe YouTube știe ‎că pentru a-l desface,
‎trebuie să știi ce fel de blestem e. ‎Nu toate sunt la fel.
‎Există răzbunare, gelozie,
‎pisici demonice, posedări, ‎bazate pe religie, pe teren.
‎E prea mult!
‎Da, e complicat.
‎E o știință, dar e mai grea, ‎pentru că astea chiar contează.
‎- Nu-l vom rezolva. ‎- Nu cred.
‎- Mai bine îl lăsăm pe seama Gloriei. ‎- 'Neața, trecători energici!
‎Pa, mamă!
‎Bine, scumpule. Pa!
‎Ce-i cu fețele astea?
‎Alo! Poftim?
‎Casa e în flăcări ‎și e o urgență cu delfini?
‎Scuze! Trebuie să discut în privat, ‎dar ne vedem la școală, da?
‎Și pleacă, adăugând altă cărămidă ‎la zidul emoțional!
‎Se îngroașă.
‎Nu? Ardeam să discut ‎cu cineva despre asta.
‎Tu și Cam sunteți apropiați. ‎Dacă se îndepărtează, cum îl abordez?
‎Încearcă să-i oferi spațiu!
‎Să-l eliberez ca să se întoarcă. ‎Dar problemele sunt mai adânci.
‎Mă pot destăinui ție?
‎Sunt vrăjit de Cam.
‎Poate fi ruptă de sărutul iubirii ‎adevărate, pe care nu-l pot obține.
‎Lucrăm la asta.
‎Trebuie să-l fac să-și uite fixația.
‎Aia era! Da. E complicat.
‎- Dar ce ți-a zis? ‎- Mai nimic.
‎Că n-a uitat pe cineva ÎA.
‎Înainte de Andre. Cred că încă discută.
‎Știu cine e!
‎Normal că știi! Ești prietena lui. ‎Mă simt groaznic pentru el.
‎De ce?
‎Persoana aceea l-a marcat. ‎Nu are încredere în nimeni.
‎Poți să crezi? Eu mă încred în toți.
‎Marcat?
‎Poate că nu știu cine e. ‎Cine naiba e? Și de ce nu știu?
‎Dacă afli, să nu-mi spui, că îl otrăvesc!
‎Mi-am dat seama ‎că Gloria nu mă mobilizează
‎fiindcă n-are încredere în mine
‎și asta pentru că nu sunt ‎destul de directă.
‎Nu mă susțin.
‎Perspicace!
‎Ai încredere în mine?
‎Ești omul meu de urgențe.
‎Mi-ai spune dacă ai fi marcat de cineva?
‎Cicatricile se vindecă ‎cu vitamina E și discuții.
‎N-o să-i spună! Trebuie s-o fac pentru el.
‎- Ce faci? ‎- Totul, se pare! Din nou!
‎Dar Lucia? Rezolvăm două probleme.
‎Ea îi spune ‎și el o părăsește fiindcă i-a spus.
‎- Genial! ‎- Bravo! Ai făcut-o din nou!
‎Ce ai făcut? ‎Lucia e parola pentru blestem?
‎E un blestem.
‎Blestemul! Susține-te! Acum e clipa!
‎Gloria! Aș vrea să adopt ‎o poziție de lider
‎pentru cauză pentru că am experiență.
‎Mi se pare corect. Ești deprimantă.
‎Și tata deja te urăște.
‎- Mă urăște? ‎- Mai bine o face Cam.
‎Nici nu se desparte de Andre!
‎Ne mai trebuie opțiuni. Hai, Ines! ‎Gândesc mai bine când merg.
‎Parcă era pe WC.
‎De aceea mergem spre WC!
‎Nu pot să cred că m-a respins!
‎Nu poate să facă asta! ‎Vrăjeli! Eu i-o fac ei!
‎Cred că vorbea despre cancerul tatălui ei.
‎Ba nu. Mi-a respins ideea.
‎Așa că divizăm și cucerim.
‎Și vom face asta ‎ca să deslușim blestemul și să-l desfacem.
‎Sună grozav!
‎Ce înseamnă asta?
‎Ne trebuie informații.
‎Să găsim necrologul fantomei! ‎Vom afla tot!
‎NECROLOG
‎Nu scrie nimic. E o porcărie.
‎Așa e. Nu știm ‎decât că o chema Marisol Martinez.
‎Nu avea altă familie ‎ în afară de fiu și familia lui,
‎a fost iubită și tot așa.
‎A fost iubită și a avut mulți iubiți.
‎Ca tine?
‎Ca mine?
‎Nu pot presupune că știu totul. ‎Cred că ai avut destule.
‎Am 15 ani.
‎Și cum definim iubirea? ‎Dl Pufoșilă se pune?
‎Ce faci cu Dl Pufoșilă?
‎Îl iubesc.
‎Iisuse, nu-mi ating câinele,
‎cu excepția ‎mângâierilor normale și pupicilor,
‎dar untul rămâne în lingură!
‎Știam deja. Deci știu totul.
‎Ba nu.
‎Dar ar trebui.
‎În caz că trebuie ‎să-ți scriu necrologul într-o zi.
‎Nu incluzi iubiții.
‎Nu e ciudat ‎că au pomenit asta despre bătrână?
‎De ce nu-mi spui, Cam? Îmi ascunzi ceva.
‎Normal că da! Nu doar un lucru.
‎Nu e corect! Eu îți spun totul!
‎Nu ți-am cerut asta. ‎Mi-aș fi dorit să nu-mi fi spus tot.
‎Cum ar fi?
‎Nu-ți spun.
‎Ce este?
‎Vărul tău mai face telegrame cântate?
‎- Nu după ce a răspândit Covid. ‎- Fir-ar!
‎Am găsit necrologul ei
‎și confirmă ‎că bătrâna nu e în viață. E moartă.
‎Da, știm. Nu sunt informații noi.
‎Asta ne-a spus femeia ‎și are necrolog. Altceva?
‎Mergem acasă la familia fantomei ‎ca să-i interogăm
‎și să aflăm informații despre fantomă.
‎În fine.
‎Trebuie să închid.
‎I-ai spus tatei că are cancer?
‎- Nu. ‎- Normal!
‎Ca de obicei,
‎faci ca tine și pui totul în cârca mea.
‎Tu te ocupi de asta. ‎Ai răspuns la telefon.
‎În numele tău.
‎- Nu contează. ‎- Mă ocup eu.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Ți-am luat-o înainte. Planul e în mișcare.
‎Platou cu pizza?
‎Ce naiba caută el aici?
‎E asistentul lui Tonio.
‎Pentru ce? Tu nu ai slujbă.
‎Nu-ți trebuie slujbă ca să ai asistent.
‎- Eu sunt Rusty. ‎- Ne cunoaștem deja.
‎O să reușească! Chiar poate!
‎Zece secunde!
‎Hai!
‎Paseaz-o!
‎Scuze, nu-mi amintesc.
‎Abia s-a întâmplat.
‎Azi!
‎Doamne, ești așa de…
‎Ia stai, nu i-ai dat ‎unchiului meu CNP-ul tău, nu?
‎Nu încă.
‎Nu o face!
‎Nu așa îți tratezi bancherul.
‎Nu-l plătesc. Tu-l plătești pe Rusty ‎până îmi achiți datoria.
‎E ridicol. Trebuie să dispară.
‎Bine. Atunci, nu-i poate spune ‎tatălui tău că are cancer.
‎Care e planul?
‎Nu începe ca Gloria! ‎Nu răspund în fața voastră.
‎Stăm aici de zece minute. ‎Mă întrebam dacă…
‎Dacă am un plan? Da, am unul.
‎Îl poți împărtăși?
‎Nu știu.
‎Poate fi un secret, ‎de vreme ce împărtășesc prea multe.
‎Poate că e timpul să am propriul seif.
‎Fix la țanc!
‎Acum ce facem?
‎Atac-surpriză!
‎- Ne atacă! ‎- Ce?
‎- Ce vreți? ‎- Informații.
‎Ia stați! Tu o căutai pe Marisol.
‎- Da. ‎- Ce vrei de la mama?
‎Încercăm să aflăm de ce ne bântuie.
‎E o prostie.
‎Am înghețată de pus în congelator.
‎Și voi ați văzut-o? ‎Mi s-a părut că am văzut-o.
‎În curtea din spate. ‎La geamul dormitorului.
‎La Tommy! Ce ați văzut?
‎Pe ea. Își vrea cutia.
‎Înainte s-o înapoiem, vrem informații, ‎fiindcă ne-a blestemat.
‎Să nu dăm cutia ‎și să rămânem cu blestemul.
‎Ce cutie?
‎Am cumpărat-o de la târg. Scria MM pe ea.
‎Geny! Ai vândut cutia mamei? ‎Ți-am zis să n-o vinzi!
‎Nu fac asta!
‎Dacă mama își vrea cutia, ‎ar trebui s-o am eu.
‎Vă dau banii.
‎Nu vreau să fiu afurisit, ‎dar nu ești maică-ta.
‎Dacă ți-o dăm ție, nu i-o dăm ei.
‎Nu o vrem înapoi. ‎Păstrați cutia și blestemul!
‎Geny! Asta nu mai e treaba ta.
‎Nu-mi vorbești mie așa!
‎- Ți-am zis să n-o vinzi! ‎- Tu te auzi?
‎- Vorbești ca un nebun! ‎- Un singur lucru!
‎Ședință, acum!
‎E un nesuferit și nu o să-i spună tatei.
‎Nici măcar nu-l cunoaște.
‎De aceea e omul perfect pentru sarcină.
‎Nu există bagaj emoțional. O rezolvă.
‎O rezolvă? O să fie devastator.
‎Trebuie să fie spus cu grijă și decență, ‎iar el n-are nici una, nici alta.
‎Tipul e necizelat, egoist, ‎fără creier și fără țintă.
‎Slujba asta mă derutează.
‎Sunt concediat? Nici măcar n-am început.
‎- Nu! ‎- Da!
‎- Nu înțeleg. ‎- Simte energia!
‎Încerc!
‎Stai acolo! N-am terminat ședința!
‎Calmează-te, soro! Ratezi o șansă unică.
‎Nu e o șansă unică s-o facă idiotul ăla.
‎Nu mă refer la tata, ci la mine.
‎Rusty.
‎Îmi distrugi șansa cu un elev mai mare.
‎Sunt sigură că umblă cu Eddie, ‎iar Eddie dă cele mai tari petreceri.
‎Putem încheia? Mă scap pe mine.
‎Stai pe loc! încă n-am terminat.
‎- Ce vrei? ‎- Am un plan pentru blestem.
‎Fir-ar!
‎Am fost ocupată cu cancerul, ‎am uitat de blestem.
‎În camera mea!
‎Restul, rămâneți pe poziții! ‎Mă întorc imediat.
‎- Ce ai aflat? ‎- Poftim?
‎N-o să-ți dau detaliile Atacului-surpriză
‎dacă o să-mi vorbești pe tonul ăsta.
‎N-ai ajutat niciun minut cu blestemul azi
‎și nu e nevoie ‎pentru că e lumea și domeniul meu
‎și nu sunt o afurisită iresponsabilă ‎ca sora ta, da?
‎Da. Îmi place atitudinea ta
‎și îți dau autoritate deplină
‎ca să ne scoți din întuneric,
‎mai ales cu ce se întâmplă dincolo de ușă.
‎Ce urmează? Ce trebuie să facem?
‎Un ritual de predare.
‎Nu există așa ceva.
‎Chiar îmi pui la îndoială vorbele?
‎Sunt cunoștințe de bază.
‎Nu poți arunca lucrurile în sus.
‎Fantomele nu prind.
‎Are noimă. Care e ritualul?
‎Am confirmat cu familia fantomei
‎că acea cutie era importantă, ‎trebuie s-o dăm înapoi.
‎Facem un ritual de predare ‎pentru că nu prinde și avem un blestem.
‎Ritualul ne protejează, ‎să nu înapoiem cutia
‎și să păstrăm blestemul.
‎Înainte să întrebi, ‎răspunsul e cunoștințe de bază.
‎Mai mult de nivel intermediar,
‎dar o spun în termeni profani, ‎deci cunoștințe de bază.
‎Grozav! Să facem ritualul! ‎Ia cutia și pe Cam!
‎S-a făcut!
‎- Ce a zis Gloria? ‎- Vino!
‎- Vom face un ritual de predare. ‎- Nu mă implicați!
‎- Nici nu există așa ceva. ‎- Ba da.
‎- Adu cutia! ‎- Nu e la mine, e la tine.
‎- Da? ‎- Da.
‎A zis s-o luăm. ‎Eu n-am făcut-o, e la tine.
‎Da. Sigur eu am luat cutia.
‎Super, ne vedem curând!
‎Nu-mi amintesc, deci probabil e încă aici.
‎Tu o ai!
‎De la naștere!
‎Am ceva special, ‎dar nu de asta te-am sunat.
‎Am informații despre ce am discutat.
‎Știi cine l-a marcat pe Cam?
‎Nu. Asta e treaba ta. ‎Când afli, am decis că vreau să știu.
‎Pot să fac față.
‎Nu pot vorbi acum. Am probleme jos.
‎Nu te pot ajuta cu asta! Pa!
‎Unde ești, cutie?
‎Nu știu ce să zic, Demi. ‎Un ritual înainte de cel de predare?
‎Da.
‎Cu tot entuziasmul de predare, ‎am uitat de pasul de început.
‎Ne ajută să scăpăm de energia negativă, ‎ca să se simtă protejată.
‎Fantoma are sentimente?
‎- Desigur. ‎- Cât durează curățarea?
‎O să dureze cam 24, poate 48 de ore
‎ca să găsesc înțelepciunea ‎de care avem nevoie
‎ca să fim protejați când o predăm.
‎Astea sunt cunoștințe avansate ‎despre blesteme,
‎pe care înclin să le am.
‎Încă sunt la nivel intermediar.
‎Bun, ce facem mai întâi?
‎Împărtășim secrete,
‎de preferat profunde, întunecate,
‎cum ar fi… Nu știu.
‎De ce tatăl tău îți urăște ‎o prietenă apropiată
‎sau de ce ai fost îndrăgostit și marcat
‎și te temi să iubești, ‎mărturisind cine a fost.
‎- Cam, ești primul. ‎- Nu, încep eu.
‎Aproape mi-am omorât hamsterul.
‎Nu era hamster. Era Gloria.
‎Mersi de împărtășire! Cam?
‎Da. Am ceva tragic despre respingere ‎de care nu știe nimeni.
‎Da, continuă!
‎- Gloria… ‎- Nu acum, Javi!
‎E timpul să mergeți acasă.
‎Scuze, dle Salazar!
‎- N-am vrut să fiu nepoliticoasă. ‎- Noapte bună!
‎Trebuie să discutăm serios despre anturaj.
‎Da, amândoi trebuie să avem o discuție.
‎Așa, fata mea. Te ascult. ‎Ce vrei să-mi spui?
‎Tati, ai…
‎E în regulă. Eliberează-te!
‎Tonio a răspuns la telefon, ‎era pentru tine, ca să-ți spună…
‎Nu te grăbi!
‎Poate cu apă.
‎Da.
‎Vin imediat.
‎Care-i treaba cu tortul?
‎- Preferatul tatei, ciocolată. ‎- Rusty l-a ales.
‎E genial și chiar la țanc,
‎începusem s-o iau razna, ‎spunându-i singură.
‎Dar acum nu e nevoie, ‎o să-i spunem împreună,
‎după ce mănâncă tortul preferat.
‎Sau alături de el.
‎FELICITĂRI ‎AI CANCER
‎E aiurea.
‎Ne-am axat atât de mult ‎pe faptul că trebuie să-i spunem,
‎că am pierdut din vedere că e bolnav.
‎Tatăl nostru e bolnav și nu are ‎o răceală minoră, ci un cancer grav.
‎Nimeni n-ar trebui să fie ‎în pielea ta. Sau a lui.
‎E o ironie crudă să aibă cancer, ‎după ce și-a pierdut soția din cauza asta.
‎- Serios! Ce încercare, să fie… ‎- Singur.
‎Să crească două fetițe de unul singur.
‎Omul acela e un erou.
‎E eroul meu.
‎Purtai povara lumii pe umeri,
‎gândindu-te cum o să-ți revii ‎dacă pățește ceva.
‎Și îmi pare rău ‎că treci prin asta, Gloria.
‎Și mie.
‎Mulțumesc pentru ce ai spus ‎și pentru că înțelegi ce simt.
‎Da.
‎Sunt copleșită.
‎Așa ar fi oricine.
‎Scuze. Am fost o afurisită.
‎M-am înșelat.
‎Tu ar trebui să-i spui tatei ‎că are cancer.
‎Nu e nevoie.
‎Ai făcut-o deja.
‎Mulțumesc.
‎E a treia porție?
‎Nu mă judeca. Eu am cancer, ai uitat?
‎Prea devreme.
‎De cât timp știai?
‎- Cam de o lună. ‎- Nu te-ai gândit să ne spui?
‎N-am vrut să vă îngrijorez.
‎Doctorul a spus ‎că evoluează lent și că nu e agresiv.
‎O să fie bine.
‎Dar am o întrebare care necesită răspuns.
‎Tu cine ești?
‎„Sunt o dementă, un dezastru.
‎Nu-mi amintesc unde am lăsat cutia.
‎Nu mă ucide
‎pentru că fantoma o s-o facă prima!”
‎Cu sau fără semnul exclamării?
‎- Glo, am vești proaste. ‎- Eu prima, am vești bune!
‎Cancerul tatei nu e fatal. ‎Nu trebuie să desfacem blestemul.
‎Super!
‎Mersi că ai purtat povara azi, ‎cât am fost distrasă.
‎Apreciez cât de responsabilă ești.
‎Și eu îți apreciez aprecierea.
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună!
‎Ștergere.
‎Bună!
‎Ai auzit despre cancer și blestem?
‎- Te-a sunat pe tine întâi? ‎- Normal.
‎Ai fost jefuită?
‎Căutam ceva ce nu mai trebuie găsit.
‎- O să fac ordine. ‎- Așa, nu e în stilul tău.
‎De unde știi? Poate că e. ‎Poate că am o latură secretă,
‎iar tu crezi că știi totul, dar nu e așa.
‎Nu știu că ești dezordonată?
‎Chiar vrei să vorbesc despre sentimente?
‎Bine. Acum te prefaci ‎că nu-ți pasă, dar minți.
‎De ce trebuie să mă învingi așa? Bine.
‎Știu că vrei să-mi știi ‎toate secretele și le știi.
‎Știi tot ce sunt dispus să împărtășesc.
‎Dar unele sunt într-un seif
‎și acolo vreau să le țin.
‎Nu e vorba despre tine, ci despre mine.
‎Chiar dacă e important ‎pentru tine să-mi spui totul
‎și să știi totul despre mine, ‎eu nu sunt tu.
‎Sunt onorată că mi-ai spus multe.
‎- Știu că a fost greu pentru tine. ‎- A fost.
‎Da, dar mă și întreb ‎cât de vechi a fost meniul mâncat de mine.
‎Pot să mă întind? Mersi!
‎Nu, ar trebui să plec acasă.
‎Îmi pare rău. Am fost egoistă ‎când am insistat să știu totul.
‎Uneori, mă simt ca un accesoriu ‎pentru prietenii noștri
‎și devin sensibilă
‎și poate că și geloasă.
‎Sigur sunt geloasă la gândul ‎că cineva te cunoaște mai bine ca mine.
‎Și că sunt secrete între noi.
‎Tu mă știi cel mai bine.
‎Și ție îți pasă cel mai mult de mine.
‎Nu. Nu plânge! Nu suport asta. ‎Nu fac față plânsului.
‎Bine. O întrebare, Demi. Ai o întrebare.
‎Poți să întrebi orice crezi
‎că nu știi, dar doar pentru că plângi,
‎nu mai deschidem subiectul.
‎Crezi că dl Martin are păr sub pălărie?
‎Nici gând! E chelios.
‎Dar nu asta vrei să întrebi.
‎Bine. Andre a spus că încă iubești ‎pe cineva care te-a marcat.
‎Cine?
‎Tu.
‎- Nu e cancer grav. ‎- Și nici blestem.
‎- Ce mă bucur! ‎- Și eu.
‎Nu pot să cred că Demi ne-a convins ‎de blestemul cutiei!
‎Hai să odihnim mințile luminate! ‎Vom avea o zi fără blesteme!
‎Încă zece minute.
‎- Bine. ‎- Super!
‎Ines!
‎Da, așa.
‎ÎMI VREAU CUTIA, JAVRĂ
‎Subtitrarea: Ramona Coman