Vi har förbannats.
-Ja. -Vad gör vi?
Sist jag förbannades… Ingen jäkla aning!
-Du är bäst på att lösa saker. -Jag är bäst.
Nej, du kör på. När du har nåt framför dig tuggar du på.
Inte nu. Det är en gruppförbannelse och ett grupproblem att lösa.
Bra, för jag hörde nyss om en häxa med rätt många följare på TikTok…
Vi löser det inte på TikTok, dummer.
Kallade du mig dummer?
Nej. Demi, som låter lika, men TikTok är ingen trovärdig källa.
Vi planerar en plan för att vända förbannelsen.
Så åk hem, sov lite och gör er beredda på att axla bördan,
för jag har för mycket att göra.
Som vad?
Cancer. Min pappa. Han har det!
Älskar er. Hej då. Och ta lådan med er. Vi har tillräckligt med dålig energi. Nu…
…måste jag kissa.
Ines!
-Gud. -Jag vet, alla vi är dumma.
Ja, men Tonio tog pappas samtal. Pappa vet inte att han har cancer.
-Fan. -Ja.
Hur ska du berätta?
Jag tar den.
-Nej, jag. Jag är bättre på att hälla. -Nej, du är snål.
Vad är det med er två?
Det där är din bästa besvikna min. Kan du göra om den?
Jag ska byta om.
Behöver du hjälp?
Nej.
Ska vi lägga upp en betalningsplan för er skuld?
-Du avskrev vår skuld igår kväll. -Det var cancerchocken.
Hur kan du använda mina ord mot mig i en svag stund?
-Jag fick veta att min bror har cancer. -Hysch!
Skit! Han vet inte för jag tog samtalet och…
Vem och hur ska vi berätta?
Varje dag han inte vet är en dag han inte blir botad, och inte uppfyller drömmar.
En dag han dricker söt juice, dödsvätska.
Och en dag vi straffas för att vi inte sa nåt.
Du vet att jag tar din telefon när han tar min.
Vi måste sluta prata och börja berätta.
-Hej då, Tonio! -Berätta sen.
Jag älskar tjejerna, men vi vet att Gloria sa dummer.
Jag vet att hon är stressad, men hon borde ta hjälp av mig.
Efterlivet är min grej. Varför gör vi ett grupparbete?
Eller låter Gloria bestämma över oss?
Det är som om ett hus brinner och istället för brandkåren ringer man delfintränaren.
Är jag grym mot Andre som inte gör slut?
Jag känner att hon marginaliserar min expertis.
Även en YouTube-upplärd stjärnhäxa vet att ska en förbannelse vändas
måste man känna till den. Ingen är den andra lik.
Det finns vendettor, grönögda monster,
demonkatter, besatthet, religionsbaserade, landbaserade.
Herregud, det är så mycket.
Ja, det är komplicerat.
Det är en vetenskap, fast svårare, för det har betydelse.
-Vi får aldrig veta. -Kanske inte.
-Därför ska vi överlåta det åt Gloria. -God morgon.
Hej då, mamma.
Okej, vännen. Hej då.
Varför så allvarliga?
Hallå? Va?
Huset brinner och det är en delfin-nödsituation?
Förlåt. Jag måste prata utan er, men vi ses i skolan.
Där går han. Och bygger på känslomässiga muren med en sten till.
Den börjar bli bred.
Eller hur? Jag har länge velat prata om det. Du och Cam är tajta.
Om han drar sig undan, hur når jag fram?
Försök ge honom utrymme.
Släppa så han kommer tillbaka. Bra, men problemen är djupare.
-Får jag berätta nåt? -Nej.
Jag är förhäxad av Cam. Bara en kyss av äkta kärlek kan bryta det.
Men jag är inte hans äkta kärlek. Vi jobbar på det.
Han måste komma över den han är fixerad vid.
Jaså, det. Ja. Det är komplicerat.
-Men vad sa han? -Inte mycket.
Han har fastnat för nån FA.
Före Andre. Jag tror att de pratar än.
Jag vet vem det är.
Självklart. Du är hans bästis. Jag mår dåligt för hans skull.
Varför det?
Han blev ärrad. Nu litar han inte på nån, inte mig.
-Kan du tänka dig? Jag litar på alla. -Ärrad?
Jag kanske inte vet vem det är. Vem fan är det? Och varför vet jag inte?
Om du får veta, berätta inte, för jag förgiftar dem.
Till sist slog det mig: Gloria stöttar inte mig, för hon litar inte på mig.
Hon litar inte på mig, för jag är inte rak nog.
-Jag säljer inte in mig. -Insiktsfullt.
Litar du på mig?
Du är min ICE-kontakt.
Skulle du säga om nån ärrat dig? För ärr läker bara av E-vitamin och av att prata.
Jag måste berätta åt honom.
-Vad gör du? -Tydligen allt. Igen.
Lucia, då? Det blir två i ett.
Hon berättar för honom och då dumpar han henne.
-Så smart. -Bra, Gloria. Du gjorde det igen.
Vad gjorde du? Betyder Lucia förbannelse?
Hon är en.
Det gäller förbannelsen. Sälj in dig!
Gloria! Jag vill ta ledningen, för jag känner att jag har mest erfarenhet.
Det stämmer. Du är naturligt deprimerande.
Pappa hatar dig redan.
-Hatar han mig? -Kanske Cam?
Han kan inte göra slut med Andre.
Vi behöver fler val. Vi går, Ines. Jag tänker bäst när jag går.
-Var det inte på toan? -Det är därför vi går mot toan!
Otroligt, hon avfärdade mig.
Hon får inte avfärda mig. Jag avfärdar henne.
Hon kan ha pratat om sin pappas cancer.
Det gör hon inte. Hon avfärdar mig.
Så vi delar upp och erövrar.
Vi erövrar och/eller delar för att förstå förbannelsen och vända den.
Det lät bra!
Vad betyder det?
Vi behöver mer info.
Vi hittar spökets dödsruna. Den säger allt!
MARISOL MARTINEZ DÖDSRUNA
Det står inget. Dödsrunan är kass.
Jag vet. Allt vi vet är att hon hette Marisol Martinez.
Hon lämnade inga efter sig, utom en son och hans familj, och var älskad, bla bla.
Hon var älskad och hade många älskare.
Som du?
Som jag?
Jag ska inte anta att jag vet allt. Jag antar att du haft många.
Jag är bara 15.
Hur definierar vi älskare? Räknas mr Waffles?
-Vad gör du med mr Waffles? -Älskar honom.
Jesus, jag rör inte min hund!
Förutom att klappa vanligt och ibland kyssa. Jordnötssmöret stannar på skeden.
-Det visste jag redan. Så jag vet allt. -Nej, då.
Men jag borde.
Om jag måste skriva din dödsruna nån gång.
Ta inte med älskare.
Är det inte konstigt att de tog med det för henne?
Cam, varför håller du igen? Det är nåt du inte berättar.
Självklart. Det finns mer än en sak.
Det är orättvist. Jag har sagt allt.
Det bad jag aldrig om. Jag önskar att du inte sagt en del.
Som vad?
Det säger jag inte.
Vad händer?
Gör din kusin sjungande telegram än?
-Inte sen han spred covid. -Fasen.
Vi hittade spökets dödsruna, så den gamla damen vi såg lever inte. Hon är död.
Ja, vi vet. Det är inget nytt.
Loppis-kvinnan sa det. Vad mer?
Vi är på väg till spökets familjs hus för att förhöra dem.
Och få mer info om döda damen/spöket.
Visst.
Jag måste sluta.
Har du berättat om pappas cancer?
-Nej. -Så klart.
Som vanligt gjorde du en Tonio och la över det på mig.
-Men det här får du ta. Du tog samtalet. -För din skull.
-Det hör inte hit. -Jag sköter det.
-Verkligen? -Ja.
Jag ligger före dig. Planen är igång.
Pizzabåt?
Vad fan gör han här?
Det är Tonios assistent.
Assistent i vad? Du har inget jobb.
Man behöver inget jobb för att ha assistent.
-Jag heter Rusty. -Vi känner redan varandra.
Hon gör det! Hon klarar det!
Tio sekunder till!
Kör!
Passa tillbaka.
Förlåt, jag minns inte.
Det hände nyss.
Idag!
Herregud, du är en sån…
Vänta, du gav inte min farbror ditt personnummer, va?
Inte än.
Gör inte det.
Så behandlar man inte den som gav dig kredit.
Och jag betalar inte honom. Ni betalar Rusty tills vi är kvitt.
Det här är fånigt. Rusty måste bort.
Då kan han inte säga till er pappa att han har cancer.
Vad är planen?
Var inte som Gloria. Jag lyder varken dig eller henne.
Vi har stått här i tio minuter. Jag undrar bara…
Om jag har en plan? Ja, jag har en.
Kan du berätta den?
Jag vet inte.
Det kan vara hemligt för jag berättar visst för mycket.
Det kanske är dags att ha egna begravna.
Precis som planerat.
Vad gör vi nu?
Hoppa på dem!
-De hoppar på oss! -Va?
-Vad vill ni? -Ha information.
Du är hon som letade efter Marisol.
-Ja. -Vad vill ni min mamma?
Vi försöker förstå varför hon hemsöker oss.
Det här är galet. Jag har glass att lägga i frysen.
Har ni också sett henne? Jag tyckte jag såg henne.
På baksidan. Utanför mitt sovrumsfönster.
På Tommys matställe! Vad har ni sett?
Henne. Hon vill ha sin låda.
Innan vi ger tillbaka den behöver vi veta mer, för hon förbannade oss.
Vi vill inte ge lådan och behålla förbannelsen.
Vilken låda?
Jag köpte den på er loppis. Den hade initialerna MM.
Geny! Sålde du mammas låda? Jag sa åt dig att inte sälja den!
Om mamma säger att hon vill ha tillbaka lådan, borde jag ta den.
Ni får pengar.
Inte för att vara taskig, men du är inte hon.
Att ge till dig är inte att ge till henne.
Vi vill inte ha den. Behåll lådan och förbannelsen.
Geny! Det har du inte med att göra.
Tala inte så till mig!
-Jag bad dig att inte sälja! -Hör du dig?
-Du låter galen! -En enda sak!
Överläggning, nu!
Han är ett as och berättar inte för pappa. Han känner inte ens pappa.
Exakt därför är han perfekt för jobbet. Det finns inget bagage. Han gör det bara.
"Gör det bara"? Det blir förödande.
Det måste göras med försiktighet och anständighet, som han inte har.
Han är okänslig, självisk, har ingen EQ och siktar värdelöst.
Jag är förvirrad av det här jobbet.
Får jag sparken? För jag har inte börjat än.
-Ja! -Nej!
-Fortfarande oklart. -Läs av, Rusty.
Jag försöker.
Stanna där. Överläggningen är inte klar.
Sakta i backarna. Du förstör en bra chans.
Att idioten berättar för pappa är inte bra.
Jag pratar inte om pappa. Jag pratar om mig.
Rusty.
Du förstör min chans att dejta äldre.
Jag tror att han umgås med Eddie och han har bäst fester.
Kan vi avsluta? Jag måste skita.
-Usch. -Stanna där. Vi är inte klara än.
-Vad vill du? -Jag vet hur vi vänder förbannelsen.
Skit! Jag har varit så upptagen av cancern att jag glömde förbannelsen.
Till mitt rum.
Alla andra stannar på sina platser! Jag är strax tillbaka.
-Vad har du? -Ursäkta?
Jag tänker inte berätta detaljerna i operation Hoppa på,
om du inte tilltalar mig med respekt.
Du har inte lagt en minut på att hjälpa till med förbannelsen idag,
vilket du inte behöver för det är min värld och jag styr,
och jag är inte ett oansvarigt as som din syster.
Ja. Jag älskar den här färgen på dig.
Jag ger dig fullt ansvar och bestämmanderätt att leda oss ur mörkret,
särskilt med tanke på allt som pågår där utanför nu.
Vad händer nu? Vad ska vi göra?
En överlämningsceremoni.
Det finns inte.
Ifrågasätter du mig nu?
Det är grundläggande spökkunskap.
Man kan inte bara kasta upp skit i luften. Spöken fångar inte.
Logiskt. Vad är det för ceremoni?
Jag bekräftade med spökets familj
att lådan var viktig och vi måste ge tillbaka den.
Vi gör överlämningsceremonin för som sagt, spöken fångar inte,
och vi har en förbannelse. Ceremonin skyddar oss från att ge tillbaka lådan,
men behålla förbannelsen.
Innan du frågar: grundläggande förbannelsekunskap.
Det är mellannivå i förbannelsekunskap,
men jag förklarar för en lekman, så det är grundläggande.
Bra. Vi gör ceremonin. Hämta Cam och lådan.
Avgjort.
-Vad sa Gloria? -Kom hit.
-Vi gör en överlämningsceremoni. -Lämna mig utanför.
-Och det finns inte. -Det gör det.
-Ta med lådan. -Jag har den inte. Du har den.
-Har jag? -Ja.
Gloria bad oss ta den, och jag gjorde inte det.
Ja, jag tog definitivt lådan.
Bra, vi ses snart.
Jag minns inte, så den är nog här inne nånstans.
Du har det.
Det är medfött. Jag har alltid haft det, men det är inte därför jag ringer.
-Jag har ny info om det vi pratade om. -Vem som ärrade Cam?
Nej. Det ska du lista ut. Men när du gör det är jag öppen.
Jag klarar att veta vem det är.
Jag kan inte prata. Jag har lådproblem.
Usch. Jag kan inte hjälpa dig. Hej då.
Var är du, låda?
Jag vet inte, Demi. En förceremoni före överlämningen?
Ja.
I ivern glömde jag bort inledningsfasen.
Den hjälper oss rensa dålig energi, så spöket känner sig tryggt.
Har spöket känslor?
-Så klart. -Hur lång är reningen?
Det tar 24-48 timmar,
för mig att hitta…visdom vi behöver, så vi är trygga nog att lämna lådan.
Det är under rubriken avancerad förbannelsekunskap,
som jag nästan har.
Jag är fortfarande på mellannivå.
Okej, vad ska vi göra först?
Vi berättar hemligheter,
helst djupa, mörka som, jag vet inte…
Varför er pappa hatar en av era närmaste vänner.
Eller om du varit kär, sen ärrad och rädd för att älska igen. Vem var det?
-Cam, du börjar. -Nej. Jag börjar.
Jag råkade nästan döda min hamster.
Det var inte min hamster utan Gloria.
Tack för att du berättade. Cam?
Ja. Jag har blivit avvisad och ingen känner till det.
Ja, fortsätt prata.
-Gloria… -Inte nu, Javi!
Det är dags att gå hem.
Förlåt, mr Salazar.
-Jag menade inte att vara respektlös. -God natt.
Vi måste prata om vilka du umgås med.
Ja, ett tungt samtal behövs.
Okej, mija. Jag lyssnar. Vad ville du berätta?
Pappa, du har…
Det är okej. Säg det bara.
Tonio tog ett samtal, och det var för att meddela dig…
Ta god tid på dig.
Kanske med vatten.
Ja.
Jag kommer snart.
Vad är det med tårtan?
-Pappas favorit. Mexikansk choklad. -Rusty hämtade.
Genialt, och så lägligt, för jag blir galen av att behöva berätta för honom.
Men nu behöver jag inte, för vi berättar tillsammans när han äter sin favorittårta.
Eller med den.
GRATTIS DU HAR CANCER
Det här är fel.
Vi har blivit så uppslukade av uppgiften att berätta
att vi helt glömt bort att han är sjuk.
Vår pappa är sjuk, inte med en förkylning utan med allvarlig cancer.
Ingen borde vara i er sits.
Eller hans.
Det finns en grym ironi i att han har cancer efter att hans fru dog av det.
-Allvarligt. Vilken utmaning att bli… -Ensam.
Att uppfostra två små flickor ensam.
-Den mannen är en hjälte. -Han är min hjälte.
Du var förstås tyngd, och undrade hur du skulle återhämta dig om nåt händer honom.
Jag är så ledsen att du går igenom det här, Gloria.
Jag med.
Tack för det du sa och att du såg vad jag kände.
Ja.
Jag är verkligen överväldigad.
Som alla skulle vara.
Förlåt. Jag har varit en sån bitch.
Jag hade fel.
Du ska definitivt säga till pappa att han har cancer.
Det behövs inte.
Du gjorde just det.
Tack.
Är det tredje biten?
Döm mig inte. Jag är den som har cancer om ni minns?
För tidigt.
Hur länge har du vetat?
-En månad ungefär. -Tänkte du inte berätta?
Jag ville inte oroa er.
Läkaren sa att den växte långsamt och inte aggressivt.
Det ordnar sig.
Men jag har en viktig fråga som kräver ett svar.
Vem är du?
"Jag är en dummer, en katastrof. Jag minns inte var jag lagt lådan.
Döda mig inte, för spöket gör det när hon ska hämta lådan!"
Utropstecken eller inte?
-Jag har dåliga nyheter. -Först har jag goda.
Pappas cancer är inte dödlig. Vi har ingen förbannelse att få bort.
Ja!
Tack för avlastningen när jag var distraherad.
Jag uppskattar hur ansvarsfull du är.
Och jag uppskattar din uppskattning.
-Godnatt. -Godnatt.
Radera.
Hej.
Hörde du om cancern och förbannelsen?
-Ringde hon dig först? -Självklart.
Hade du inbrott?
Jag letade efter nåt som jag plötsligt inte behöver hitta.
-Jag städar upp det. -Bra, för det är inte likt dig.
Hur vet du det?
Det kanske är en hemlig sida av mig. Du tror att du vet allt.
Vet jag inte att du är rörig?
Ska du få mig att prata om mina känslor nu?
Nu låtsas du inte bry dig, men du gör det.
Varför måste du trycka ner mig? Okej.
Jag vet att du vill veta alla mina hemligheter, och du gör det.
Du vet alla hemligheter jag vill berätta.
Men det finns några begravda, och där trivs jag med att ha dem.
Det handlar inte om dig, utan mig.
Fast det är viktigt för dig att berätta allt om dig,
och att du ska veta allt om mig, är jag inte du.
Vilken ära att du berättade så mycket.
-Jag vet att det var svårt för dig. -Ja.
Ja, men jag undrar också hur gamla Hot Pockets jag åt innan jag kom hit.
Kan jag lägga mig? Tack.
Nej, jag borde gå hem.
Förlåt. Det var själviskt att insistera på att veta allt.
Ibland känner jag mig som en parentes för våra vänner,
och jag blir känslig och kanske avundsjuk.
Avundsjuk på att nån känner dig bättre än jag gör.
Och att det finns hemligheter mellan oss.
Ingen känner mig bättre än du.
Och ingen bryr sig om dig mer än jag gör.
Nej. Inget gråt. Jag klarar det inte. Jag klarar inte gråtandet.
Okej. En fråga, Demi. Du får en fråga.
Bara en för att fråga vad du vill.
Nåt du tror du inte vet, men bara för att du gråter, och inga följdfrågor.
Har mr Martin mycket hår under hatten?
Inte en chans. Flintis.
Det är inte frågan du ville ställa.
Okej. Andre sa att du var fixerad på nån som sårat dig.
Vem?
Du.
-Inte riktig cancer. -Ingen förbannelse.
-Jag är så glad. -Jag med.
Jag fattar inte att Demi fick oss att tro att lådan förbannats.
Vi nattar våra hjärnor. Det är en förbannelsefri dag imorgon med.
Tio minuter till.
-Okej. -Ja!
Ines.
Så där, ja.
JAG VILL HA MIN LÅDA BITCH
Undertexter: Anna Gäredal