‫- מריסול מרטינז‬ ‫5 ביוני 1952 - 21 במאי 2021 -‬
‫מריסול.‬
‫שלום?‬
‫אימא?‬
‫רובן!‬
‫רובן! אתה בסדר? מותק!‬
‫- פרירידג' -‬
‫אני בחיים לא אסיים בזמן,‬
‫וטקס האזכרה של אימא צריך להיות מושלם.‬
‫יום המתים הוא היום החשוב ביותר בשנה.‬
‫חסר משהו.‬
‫תודה שעזרת עם העוגה,‬ ‫אבל לכי לסדר את הפרחים.‬
‫יש לך העדפה מסוימת?‬ ‫-מה שאת רוצה.‬
‫לא, לא ככה.‬ ‫אולי פשוט תיסעי לבית הספר עם ראסטי.‬
‫זבל, תפגוש את הזבל.‬
‫תטעמי.‬
‫מה זה?‬
‫מיונז מיסטי תוצרת בית‬ ‫להגנה נגד הרוע עד שנמצא את מרילונה.‬
‫אני לא רוצה שהנבואות ההן יתגשמו.‬
‫את עדיין מודאגת מזה?‬
‫הנבואה לגבי הקופסה התגשמה.‬
‫היא אמרה שאני מנסה לפתור משהו שבור. הקללה.‬
‫אבל כדי לפתור את הבעיה שלי,‬ ‫משהו תקין צריך להישבר. הקופסה.‬
‫שם מצאתי את ההזמנה המוזרה.‬ ‫-את מייחסת לזה יותר מדי חשיבות.‬
‫עברו חמישה שבועות.‬ ‫אם יש קללה או רוח רפאים,‬
‫איך זה שאני מקבלת הזדמנות שנייה‬ ‫לשבור את שיא עליות המתח?‬
‫במקום להתפרק, החיים שלי הולכים ומשתפרים.‬
‫זה השקט שלפני הסערה.‬
‫אם יש רוחות רפאים,‬ ‫איפה הייתה הרוח בהאלווין?‬
‫האלווין הוא חג פוגעני לרוחות.‬
‫הוא נוצר על ידי הוליווד ותאגידי ממתקים‬ ‫במטרה לקדם את האג'נדות שלהם.‬
‫זה ניכוס רוחני.‬
‫לא משנה מה זה היה או לא היה, זה נעלם.‬
‫אין לי זמן לדבר על רוחות לא אמיתיות.‬ ‫יש לי דברים אמיתיים מאוד לעשות.‬
‫נכון. את צריכה להכין דברים‬ ‫שהרוח של אימך המתה תיהנה מהם.‬
‫בדיוק. זו מסורת.‬
‫טוב, מי מפגיז אותך בהודעות?‬ ‫-אנדרה.‬
‫התחברנו כי אנחנו מתוסכלים מקם,‬
‫ואז הבנו ששנינו עוקבים אחרי הרגשות שלנו‬ ‫באמצעות נומרולוגיה ושלבי הירח.‬
‫אז, בקיצור,‬ ‫הצטרפתי באופן לא רשמי לפודקאסט שלו.‬
‫שיט, צריך לעבוד על הפודקאסט. אני זזה.‬
‫הערב יש חרמש נחסר,‬
‫אז לדעתי הפודקאסט של היום צריך‬ ‫להתמקד בשחרור אנרגיה רעילה ובקללות.‬
‫ובשחרור טינות שלא מועילות לך.‬
‫כן, זה מושלם לחרמש נחסר. אני אוהבת את זה.‬
‫מה אתם אוהבים?‬
‫אותך. ואת נושא הפודקאסט של היום.‬
‫שחרור אנרגיה רעילה.‬
‫לא בשבילי.‬
‫זה לגמרי בשבילך.‬
‫מותק, אתה צריך להקשיב לתוכנית‬
‫ולשחרר את האנרגיה השלילית‬ ‫ואת הכאב שיש בתוכך.‬
‫המורה להיסטוריה לא מפריע לי‬ ‫מאז שהוא התחיל ללבוש תחתונים.‬
‫אולי האדם שצילק אותך ושאתה תקוע עליו?‬ ‫תוכל להשתחרר ממנו.‬
‫או שתשתחרר מהסיבה שאתה תקוע‬ ‫על האדם שאני תקוע עליו.‬
‫דמי, תגידי לקם להקשיב לתוכנית.‬ ‫-קם צריך להיות נאמן לעצמו.‬
‫הוא הודה בפה מלא שהוא לא תומך באמנויות.‬ ‫-נכון.‬
‫אם אקשיב לפודקאסט,‬ ‫אצטרך להקשיב לאיזה די-ג'יי גרוע‬
‫או ללכת למופע אלתור נורא של חבר של חבר.‬
‫לא יהיה לי שום יום פנוי.‬
‫בוא נניח לקם.‬
‫הוא לא רגיש כמונו, וזה בסדר.‬
‫אני לא רגיש? את באמת רוצה לפתוח את זה?‬
‫בעצם, אני רוצה ללכת הביתה‬
‫כי שכחתי את ה… ביי!‬
‫נראה שהיא שכחה גם את הדרך הביתה.‬
‫כן.‬
‫מה קורה בינך ובין דמי?‬ ‫-שום דבר.‬
‫טוב, אולי משהו.‬
‫אני טיפוס נמנע מטבעי,‬
‫אז אני שמח שאני לא צריך‬ ‫לנהל איתה שיחה מביכה,‬
‫אבל היא סקרנית מטבעה,‬ ‫אז אני כועס שהיא לא סקרנית לגביי.‬
‫רואה שהגב שלה ישר לגמרי?‬
‫לדעתי את מקשיתה את הגב יותר מדי באימונים.‬
‫זה כנראה מה שמכשיל אותך.‬
‫אבל אם לא אקשית את הגב,‬ ‫אצטרך לצמצם את השימוש בכתפיים,‬
‫ושריר הטרפז שלי חזק יותר מהשריר הדו-ראשי.‬
‫אבל אולי אם אשתמש בשריר התלת-ראשי‬ ‫ואכווץ את הישבן, זה ייתן לי…‬
‫את מסבכת את זה. אל תחשבי על זה יותר מדי.‬
‫צודק. כשאני חושבת יותר מדי,‬ ‫אני מרפה את האחיזה.‬
‫אני יודעת שעליות מתח זה טיפשי.‬ ‫-תפסיקי. זה לא טיפשי.‬
‫את משקיעה כדי להצטיין במשהו.‬
‫ואת עושה את זה בשביל עצמך. זה כל העניין.‬
‫וגם בשביל הכבוד והתמונה שלי בעיתון.‬
‫את תצליחי.‬
‫אני לא צריכה שיחת עידוד. אני יודעת שאצליח.‬
‫לכן את מוצאת חן בעיניי.‬ ‫-מה?‬
‫יש לך דקה לעבור על רשימת הקניות‬
‫שאבא שלך נתן לטוניו, ואז טוניו נתן לי?‬
‫אני קופץ לסופר אחר כך,‬ ‫ויש ברשימה פריט אחד שמצריך…‬
‫הבהרה.‬
‫זה משהו שנועד לדברים שאין לי.‬
‫טמפונים. ללא בישום, מוליך קרטון.‬
‫אני מעדיפה פלסטיק,‬ ‫אבל הסביבה חשובה לי יותר מהטוטה שלי.‬
‫כלומר, הטוטה שלי חשובה…‬ ‫-לא, הבנתי. תודה.‬
‫היי, אם את פנויה הערב,‬ ‫בואי למסיבת יום המתים של חבר שלי.‬
‫חברים מוזמנים.‬
‫אז אנחנו חברים עכשיו?‬
‫כן.‬
‫ואת צריכה לצאת מהבית בין 18:30 ל-22:00.‬
‫הדוד שלך השכיר את הבית לצוות צילום.‬ ‫-שוב? לא, מצטערת.‬
‫אני לא יכולה לבוא למסיבה, אבל אצא מהבית.‬ ‫אלך לבית הקברות, לטקס לזכר אימא שלי.‬
‫אהיה שם כל הלילה, אבל תודה על ההזמנה.‬
‫- שחר של דרה חדש -‬
‫טוב שאנחנו מקליטים בהפסקה,‬ ‫כי אני רוצה לעזור לגלוריה אחרי הלימודים.‬
‫זה יום חשוב בשבילה. ובשבילנו!‬
‫אני מתה לדבר על שלבי הירח.‬ ‫-ואני מת לדבר על הנושא שאת מתחמקת ממנו.‬
‫קם הוא האורח שלנו היום,‬ ‫ואנחנו נטהר את האווירה בשידור.‬
‫יש לי רעיון נהדר לטקס בבית הקברות.‬
‫כשעברנו על הדברים של אימא‬ ‫בחנייה לפני כמה שבועות,‬
‫מצאתי קופסה גדולה‬ ‫מלאה בפסלונים שאימא אהבה.‬
‫אולי נביא אותם ונסדר אותם סביב הקבר שלה?‬
‫אני אוהבת את הרעיון,‬ ‫אבל האמת שאימא שנאה את הפסלונים האלה.‬
‫אבל היא הציגה אותם לראווה בבית.‬ ‫-בשביל סבתא.‬
‫הם היו מתנות ממנה. אימא חשבה שהם בטעם רע.‬
‫היא חשבה שלסבתא היה טעם רע,‬ ‫אבל אל תגידי לאבא.‬
‫בסדר. אולי נלך אחרי הטקס‬ ‫למסעדה האיטלקית האהובה עלינו?‬
‫אימא שנאה אותה.‬
‫היא הפכה למסעדה האהובה עלינו‬ ‫רק אחרי שאימא מתה.‬
‫אבל תמשיכי להעלות רעיונות. בסוף תצליחי.‬
‫זה עומד להיות "שחר של דרה חדש" לשניכם.‬
‫קדימה, זה פודקאסט.‬
‫טוב, המאזינים לא יכולים לראות שאתם נבוכים,‬ ‫אז אני אתאר להם.‬
‫קם נראה מיוזע,‬
‫ודמי נראית נסערת,‬ ‫כאילו היא תגיד משהו שהיא תתחרט עליו.‬
‫נשארו רק עשר דקות עד סוף ההפסקה, אז…‬ ‫-בסדר.‬
‫הגיע הזמן שתפסיקו לשתוק ותתחילו לדבר.‬
‫ובאופן ספציפי,‬ ‫תדברו על הדבר שאתם נרתעים ממנו.‬
‫אתם יודעים ממה אני לא נרתע לעולם? בד!‬
‫מה, מי לא אוהב בד? הבד הוא מרקם חיינו.‬
‫וגם המומחיות של העסק שאנחנו מקווים‬ ‫שייתן לנו חסות, פרירידג' טקסטיל.‬
‫הם מייצרים בדים חלומיים!‬
‫טוב, נחזור לתוכנית.‬
‫היום בתוכנית נדבר על חרמש נחסר‬
‫ועל שחרור טינות לא מועילות.‬
‫קם, הגיע הזמן לטיפול פנים רגשי.‬
‫נוציא את כל הלכלוך‬ ‫וננקה את נקבוביות הנשמה שלך‬
‫כדי שתוכל לאהוב שוב.‬
‫מותק, ספר לנו מה קרה. מי צילק אותך?‬
‫לא נעים לי לנקוב בשמות.‬
‫אנחנו מבזבזים זמן. זה קרה מזמן.‬
‫נשאיר את העבר בעבר.‬ ‫זה בטח לא היה סיפור גדול.‬
‫זה היה סיפור גדול.‬
‫תדבר מהלב, מותק.‬
‫זה מה שקרה.‬
‫כשהייתי בן 12,‬ ‫לפני שסיפרתי לחברים שלי שאני ביסקסואל,‬
‫חברה שהייתי דלוק עליה אמרה‬
‫שהיא לעולם לא תצא עם בחור שיצא עם בחורים.‬
‫ביץ' ביפובית!‬
‫והיית מאוהב בחברה הזאת?‬
‫כן.‬
‫דמי, היית חברה של קם כבר אז. ראית את זה?‬
‫כן. היא הייתה שם.‬
‫באמת? אני לא זוכרת.‬
‫הייתי זוכרת משהו כזה, אבל אני לא.‬
‫זה נוח.‬ ‫-זה לא נוח,‬
‫פשוט לא נראה לי שהיא אמרה את זה.‬
‫היא אמרה.‬ ‫-לא נראה לי.‬
‫טוב, בואו…‬ ‫-אני לא מנסה לזלזל בך, קם,‬
‫אבל זה לא קרה.‬
‫בלי להעליב, דמי,‬ ‫אבל ההערה הזאת ערערה את יסודות הזהות שלי,‬
‫אז אני חושב שאני זוכר את זה טוב ממך.‬
‫נסכים לא להסכים.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא, זה לא אזור אפור. זה שחור ולבן.‬
‫בניגוד למיניות.‬
‫אני מסכימה, בגלל זה אני טוענת‬ ‫שהאירוע הזה לא קרה מעולם.‬
‫אולי פשוט לא שמעת.‬ ‫-אולי אני פשוט לא מאמינה.‬
‫לא משנה במה את מאמינה.‬ ‫זו הייתה החוויה שלי, ואת לא מכבדת את זה.‬
‫הצלקת עוד לא מוכנה להחלים.‬
‫תודה על השיחה המביכה.‬ ‫אני מקווה שיצאה מזה תוכנית טובה.‬
‫אני אתקשר אליך, מותק.‬
‫וזה סוף התוכנית שלנו.‬
‫"זה שחר של דרה חדש‬
‫"שיהיה לכם דרה נפלא‬
‫"למה לדחות למחר מה שאפשר לעשות לדרה?‬
‫"בסדר!‬
‫"זה שחר של דרה חדש‬
‫"זה שחר של דרה חדש, בסדר"‬
‫בשעה 18:45, פלוס-מינוס כמה דקות,‬
‫אנחנו מסיימות את העדכון השנתי‬
‫ועוברות לדואט‬ ‫של השיר של "דפש מוד" שאימא אהבה.‬
‫אה, שכחתי לספר לך. הדואט הוא כבר לא דואט.‬
‫זה יהיה סולו,‬
‫כי יש לך נטייה לשיר חזק מדי‬ ‫ולשכוח את המילים.‬
‫אני מרגישה שאולי השנה‬ ‫עדיף שתחלקי לאימא כבוד בדממה.‬
‫אולי פשוט אחלוק לה כבוד מרחוק?‬
‫את רוצה לחכות באוטו?‬
‫לא. אני לא באה.‬
‫ראסטי הזמין אותי למסיבה, אז אלך לשם.‬
‫הוא הזמין גם אותך?‬ ‫-הוא הזמין אותי ראשונה.‬
‫ומאחר שאת לא זקוקה לי בטקס,‬ ‫אני הולכת למסיבה.‬
‫אבא בחיים לא ירשה לך.‬ ‫-הוא כבר הרשה.‬
‫סימסתי לו בזמן שעברת‬ ‫על רשימת התפילות שתגידי ב-18:13.‬
‫אני מתקשרת לאבא.‬
‫גלוריה, הכול בסדר?‬ ‫-לא.‬
‫הרשית לאינס ללכת למסיבה‬ ‫במקום לבוא לבית הקברות הערב?‬
‫כן.‬ ‫-אבל כולנו הולכים יחד, כמשפחה.‬
‫זו מסורת.‬
‫מתוקה, ניסיתי להתקשר אלייך.‬
‫אני בבית הקברות עכשיו,‬
‫כי הבטחתי ללוסיה‬ ‫שאלך איתה לאירוע צדקה הערב.‬
‫היא חיכתה לזה כבר חודשים.‬ ‫-לוסיה? אתה מבריז לי בגלל לוסיה?‬
‫גיליתי רק הבוקר שהאירוע נערך הערב.‬
‫לכי עם אינס למסיבה,‬ ‫ומחר נלך לבית הקברות יחד.‬
‫ללכת מחר זו לא אפשרות מבחינתי.‬
‫קוראים לזה יום המתים,‬ ‫לא היום שאחרי יום המתים.‬
‫גלוריה, המסורת לא תיהרס אם לא נלך היום.‬
‫מבחינתי כן.‬ ‫-גלוריטה, החיים לימדו אותי‬
‫שמסורות יכולות להשתנות. תהיי פתוחה לשינוי.‬
‫אבא, מסורת לא משתנה מעצם הגדרתה.‬
‫אתה סתום? כאילו, ברצינות?‬
‫אני יודע שאת מאוכזבת מאוד,‬ ‫אז אני אתעלם מהחוצפה שלך.‬
‫ואת סתומה? כי את מדברת עם אבא שלך.‬
‫אולי אסלח, אבל לעולם לא אשכח.‬
‫תיהנה עם השרלילה שלך, חאבי.‬
‫זה מה שרציתי להגיד לו, אבל לא אמרתי.‬
‫לשורה הזאת מגיע קהל חי.‬
‫אפרופו קהל, אני רק רוצה שתדעי‬
‫שאני עצבנית על קם‬ ‫כי הוא לכלך עליי בפודקאסט של אנדרה.‬
‫למה?‬ ‫-קם כועס עליי בגלל משהו‬
‫שכנראה אמרתי כשהייתי בת 12.‬ ‫אין לי מושג על מה הוא מדבר.‬
‫מה אמרת? אולי אני אזכור.‬ ‫-אני…‬
‫זה טיפשי. אני בכלל לא זוכרת‬ ‫את מה שאני לא זוכרת. הייתי בת 12.‬
‫מה בכלל ידעתי אז? עוד לא ראיתי פורנו.‬
‫אנחנו צריכים לדעת מה אתן יודעות‬ ‫על הרוח של אימא שלי.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫ראינו את סבתא בבית הקברות.‬
‫גזר ושום הם חומרי טיהור נהדרים לנפש.‬
‫איפה למדת את זה?‬ ‫-רדיט.‬
‫סליחה, איפה?‬ ‫-רדיט.‬
‫בסדר, אבל מה זה?‬
‫זה רדיט.‬
‫תקשיבי…‬
‫כמו שאתם רואים,‬ ‫זו הזמנה, אבל לא סתם הזמנה.‬
‫זו הזמנה ליום הולדת 50 בסגנון "נשק קטלני".‬
‫ואחרי שחקרתי את "נשק קטלני",‬
‫גיליתי שזה סרט על שוטר על סף…‬
‫אני מכיר את הסרט.‬
‫ברור שמרילונה אהבה את הסרט,‬
‫וגם אדם בשם הנרי, שהיא ערכה מסיבה לכבודו.‬
‫תראו את הפתק שמרילונה כתבה למריסול.‬
‫"מריסול, בואי בבקשה. אני מתגעגעת אלייך."‬
‫מה זה אומר לדעתך?‬
‫לדעתי אימא שלי מריסול הוזמנה,‬ ‫ומרילונה התגעגעה אליה.‬
‫אבל מי זאת מרילונה?‬
‫זאת השאלה.‬
‫מריסול. מרילונה. שמש. ירח.‬
‫הן כנראה קרובות משפחה.‬
‫לאימא שלי היו רק אחים.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫מעטים הדברים שלא ידעתי על אימא שלי.‬ ‫היא אהבה לחלוק.‬
‫היה הרבה שיתוף יתר בבית שלנו.‬
‫אז אתם יודעים שהיא השתתפה במלחמה המלוכלכת?‬
‫זה לא ידע ציבורי. איך ידעת את זה?‬
‫אתר ההנצחה שלה.‬ ‫-איזה אתר הנצחה?‬
‫לא, לא ידעתי שג'מאל בנה את האתר המוזר הזה.‬
‫הבן שלך ניהל רומן סודי עם מריסול?‬
‫אולי.‬ ‫-אולי.‬
‫אימא שלי לא יצאה עם נער מתבגר.‬ ‫-הם היו קרובים באופן לא הולם.‬
‫חברים הכי טובים.‬ ‫-זה די יוצא דופן.‬
‫לא יחסית לג'מאל. לילד הזה‬ ‫יש תחביבים מוזרים וסודות מוזרים עוד יותר.‬
‫הוא מצא את הכסף של רולרוורלד.‬ ‫-בולשיט. רולרוורלד?‬
‫אין מזומן קבור בשכונה שלנו.‬
‫יש. והילד שלי מצא אותו.‬
‫סליחה, בעזרת חבריו וחמותי.‬
‫מה הם עשו עם כל הכסף?‬
‫לדברי ג'מאל, מריסול קברה אותו‬ ‫כדי שהילדים ימצאו אותו שוב.‬
‫והיא השאירה להם מפה. מפה שהיא רקמה.‬
‫כמו זאת?‬
‫כן, אבל המפה הזאת לא גמורה.‬
‫היא תביא אותך רק עד בית המרקחת.‬
‫אם ג'מאל ומריסול שכבו…‬ ‫-הם לא שכבו!‬
‫שיהיה, התמזמזו מעל הבגדים.‬
‫אני בטוחה שג'מאל יודע מי זו מרילונה.‬
‫יש דרך לדבר עם הבן שלך?‬ ‫-יש.‬
‫אבל זה…‬
‫מעצבן.‬
‫לא, מותק. חזית, חזית, חזית,‬ ‫דופן, צד אחורי, דופן, חזית.‬
‫זה מה שאני עושה.‬
‫לא, אתה מבלבל בין הדפנות לחזית.‬ ‫אתה צריך להפוך את זה.‬
‫אוף, זה מבלבל.‬
‫בגלל זה כל כך מעצבן ליצור קשר עם ג'מאל.‬
‫הוא עובד אצל נואל ארומה,‬ ‫ומתברר שטלפונים לא עובדים בביוספרה.‬
‫ביודום.‬
‫קחי, לפני שאשבור את זה.‬
‫עשית דופן משולשת.‬ ‫-לא, חזית משולשת.‬
‫את בטוחה? אם הופכים את זה, זה הצד האחורי.‬
‫תני לי.‬
‫שלום.‬ ‫-ג'מאל, מותק?‬
‫אימא.‬ ‫-למה הוא נשמע כמו רובוט?‬
‫כי הגדרות השמע של המיקרופון‬ ‫עדיין בבדיקת בטא. מי את?‬
‫היי, אני דמי. יש לי שאלה קטנה,‬ ‫וההורים שלך מנסים לעזור לי לענות עליה.‬
‫אתה יודע אם האקסית המנוחה שלך, מריסול,‬ ‫הכירה אישה בשם מרילונה?‬
‫לא.‬
‫למריסול הייתה אחות?‬ ‫-כן.‬
‫הקובייה הזאת משקרת.‬ ‫לאימא שלי לא הייתה אחות.‬
‫לפני שהיא מתה,‬ ‫סבתא אמרה לי שיש לה אחות תאומה.‬
‫לכן הן דומות.‬ ‫מריסול היא התאומה של מרילונה.‬
‫כאילו, שמש, ירח… הגיוני.‬
‫זה הכול?‬ ‫-עוד שאלה אחת.‬
‫ג'מאל, יצאת עם אימא שלי?‬
‫מר מרטינז, לא אכבד את השאלה הזאת בתגובה.‬
‫אז לא, כן?‬
‫היא תאומה מרושעת.‬ ‫-היא תאומה מרושעת.‬
‫איזו הפתעה.‬
‫הרוח שמעולם לא האמנתי שהיא רוח‬ ‫היא באמת לא רוח,‬
‫כי, כפי שחשדתי, היא אישה אמיתית,‬
‫וזו ההוכחה שרוחות רפאים לא באמת קיימות.‬
‫מאמינים: אפס, גלוריה: אחת.‬
‫למה את חייבת לזלזל בזה?‬
‫כי זה יום חשוב מאוד למשפחה שלי, דמי.‬
‫אין לי זמן לשטויות האלה.‬ ‫-אל תעליבי אותי‬
‫ותקראי לדברים שחשובים לי "שטויות".‬ ‫-אני לא מבינה למה את מאמינה בזה.‬
‫את לא חייבת להבין,‬ ‫את רק צריכה לכבד את זה, ואת לא מכבדת.‬
‫וגם אני לא. עשיתי בדיוק אותו הדבר לקם.‬
‫שיט. אני צריכה ללכת.‬
‫תחליפי בגדים. אימא לא תאהב אותם.‬
‫זה לא משנה כי, א', היא מתה.‬
‫וב', היא לא תראה אותם,‬ ‫כי אני לא באה לבית הקברות הערב.‬
‫את בוחרת במסיבה ולא באימא?‬
‫לא, אני בוחרת במסיבה ולא בך.‬ ‫-את כל כך אנוכית.‬
‫את לא יכולה להקדיש אפילו ערב אחד‬ ‫למישהו מלבד עצמך.‬
‫לא, את לא יכולה.‬ ‫אם את לא מכתיבה את התנאים, לא מעניין אותך.‬
‫את כזאת אחות קטנה ומעצבנת!‬
‫כן, זאת אני. כרגיל, גלוריה יודעת הכול.‬
‫אני יודעת הכול כי אני עושה הכול.‬
‫כי את לא נותנת לי לעזור.‬
‫מה שאת עושה זה ההפך מלעזור.‬
‫אני עושה כמיטב יכולתי!‬ ‫מה עוד את רוצה ממני?‬
‫אני רוצה שתשתפרי‬
‫ושאולי תקדישי קצת זמן‬ ‫למחשבה על האישה המדהימה שילדה אותך.‬
‫את יכולה להגיד לי איך לנקות את המטבח‬ ‫או איך להכין עוגה‬
‫או עם מי מותר לי ללכת למסיבה,‬
‫אבל אל תגידי לי איך להתאבל על אימא שלי!‬
‫אני אחכה בחוץ לראסטי.‬
‫עכשיו הבנתי.‬
‫זה קשור לראסטי.‬
‫אלוהים! אין לזה שום קשר לראסטי!‬
‫אבל אם כבר מדברים,‬
‫את אולי לא מחבבת אותו, אבל אני כן!‬
‫לא נכון שאני לא מחבבת אותו.‬ ‫האמת שהוא מוצא חן בעיניי.‬
‫כלומר, לא כזה נורא לבלות איתו.‬ ‫הוא לא לגמרי חסר ערך.‬
‫זה דפוק.‬ ‫-את צודקת. הוא ממש לא חסר ערך.‬
‫לא, מה שדפוק‬ ‫זה שאת מכירה את ראסטי רק כמה שבועות,‬
‫ואת מעריכה אותו יותר משאי פעם הערכת אותי.‬
‫אינס, את לא הולכת.‬
‫אני הולכת!‬
‫את לא אימא שלי.‬
‫הרוח היא בעצם התאומה המרושעת‬ ‫של הגברת המתה ולא רוח רפאים.‬
‫מטורף, נכון?‬ ‫-דמי, למה את פה?‬
‫כדי לספר לך את החדשות הגדולות‬ ‫על הרוח שהיא לא רוח.‬
‫בסדר, סיפרת.‬
‫עכשיו אני ממהר לפרידה.‬ ‫-אתה נפרד מאנדרה הערב?‬
‫אני לא נפרד מאנדרה.‬ ‫הערב יש פרק של "הרווק".‬
‫אנדרה ואני במצב טוב.‬
‫שיניתי את דעתי עליו והבנתי שיש לו‬ ‫הרבה תכונות טובות, למשל…‬
‫הוא לא שקרן.‬
‫לילה טוב.‬
‫קר לי.‬
‫יש 20 מעלות עכשיו.‬ ‫-לא, קר לי כשאני רחוקה ממך.‬
‫אני רוצה שנשלים.‬
‫אז אני מצטערת.‬
‫את מצטערת כי לא נעים לך?‬
‫ואני גם מצטערת שלא כיבדתי‬ ‫את מה שאנחנו לא מסכימים עליו.‬
‫אני מצטערת שזה קרה לך‬ ‫ושאתה חושב שאמרתי את זה.‬
‫אני לא חושב שאמרת את זה.‬ ‫אני יודע שאמרת את זה.‬
‫קם, זה לא משהו שהייתי אומרת.‬
‫אני בכלל לא חושבת ככה.‬
‫אתה לא פחות מושך בעיניי‬ ‫כי אתה יוצא גם עם בחורים.‬
‫הייתי בת 12.‬
‫מה לעזאזל ידעתי על מיניות?‬
‫אני ממש מצטערת שנפגעת‬ ‫ממשפט מטומטם שאני בכלל לא זוכרת שאמרתי.‬
‫זה לא היה מטומטם.‬
‫זה היה הרסני.‬
‫ואת מתנצלת לא בגלל מה שאני מרגיש,‬ ‫אלא בגלל מה שאת מרגישה.‬
‫לא נעים לך כי את מרגישה לא בנוח?‬ ‫תתארי מה אני מרגיש!‬
‫הרסת אותי באותו יום.‬
‫מעולם לא הצלחתי להחלים לגמרי‬ ‫כי הדבר הזה שאמרת,‬
‫שאת מכחישה שאמרת, גרם לי לפקפק בכול.‬
‫בביטחון העצמי שלי,‬ ‫בהערכה העצמית שלי, בחברה הכי טובה שלי.‬
‫למה?‬
‫כי היית אמורה להיות בטוחה.‬
‫ומכילה. ולא היית.‬
‫גרמת לי להרגיש שאני דוחה.‬
‫את לא מבינה?‬
‫אם את לא מקבלת אותי כמו שאני,‬ ‫איזה סיכוי יש לי ששאר העולם יקבל?‬
‫לך תזדייני, דמי.‬
‫היי, ראית את אינס?‬
‫מה קורה?‬ ‫-היי, מה קורה?‬
‫את רוצה לחזור הביתה?‬
‫כן.‬
‫ולא.‬
‫אני מרגישה רע כי אני מפספסת‬ ‫את הטקס בקבר של אימא שלי, אבל…‬
‫אני כל כך כועסת על גלוריה,‬
‫כי היא חושבת שהיום הזה חשוב רק לה,‬
‫אבל הוא חשוב גם לי.‬
‫אמרת לה את זה?‬ ‫-אין טעם.‬
‫היא לא מקשיבה, והיא לא מבינה.‬
‫היי, אני מקשיב.‬
‫זה לא שאני לא רוצה לחשוב על אימא שלי.‬
‫אני חושבת עליה כל יום.‬
‫אבל כל היום הזה מוקדש לזיכרונות ממנה, ולי…‬
‫אין זיכרונות.‬
‫והורג אותי לנסות לנחש‬ ‫מה היה משמח אותה היום,‬
‫הפרחים האהובים עליה והטעם במסעדות.‬
‫ואז מזכירים לי שאין לי מושג.‬
‫היא אימא שלי…‬
‫ואני לא זוכרת אותה.‬
‫ואני כועסת שהייתי מגעילה לגלוריה.‬
‫כלומר, אני תמיד מגעילה אליה.‬
‫והיא צודקת.‬
‫אני לא עוזרת.‬
‫אפילו שכחתי לשים סוכר בעוגה.‬
‫גלוריה רק רוצה שאשתפר.‬
‫ואני רוצה להשתפר.‬
‫אני פשוט לא יודעת איך.‬
‫היי.‬
‫כל מה שחשוב זה שתמשיכי לנסות.‬
‫טוב, עכשיו אינס הייתה אמורה‬ ‫להצטרף לריקוד ולתת לי יד,‬
‫אבל הכול טוב.‬
‫אנחנו קצת בפיגור בלו"ז,‬ ‫אבל אני מרגישה טוב לגבי החיים‬
‫ולגבי העתיד.‬
‫- ולריה כרמן סלזר -‬
‫אני לא יכולה לשקר לך, אימא. הכול גרוע.‬
‫אבא יוצא עם מישהי חדשה‬
‫ולא מקדיש זמן לדברים שהיו חשובים לו פעם,‬
‫אם כי אולי זה בגלל הסרטן.‬
‫וסרטן! זה מפחיד בטירוף.‬
‫אני מעמידה פנים שאני אמיצה,‬ ‫אבל אני מבועתת.‬
‫כלומר, מה אם נאבד את אבא?‬ ‫בקושי שרדתי כשאיבדנו אותך.‬
‫לא נראה לי שאעמוד בכל האחריות.‬
‫בייחוד עכשיו שאינס‬ ‫מצאה את הייעוד האמיתי שלה:‬
‫להיות קוץ בתחת שלי.‬
‫אני עייפה.‬
‫ונמאס לי להיות עייפה.‬
‫אני רק רוצה להיות שוב ילדה.‬
‫ילדה לשם שינוי.‬
‫אני צריכה אותך, אימא, ואת לא פה.‬
‫אני פה.‬
‫אימא?‬
‫אוי, גלו, אני כל כך מצטערת‬ ‫שאני לא יכולה לחבק אותך ולהזכיר לך‬
‫שאת הילדה האמיצה והחזקה שלי.‬
‫אני לא מרגישה אמיצה או חזקה כרגע.‬
‫אבל את כן, מתוקה שלי.‬
‫לא, אני בקושי מחזיקה מעמד,‬
‫ויש לי המון כעס בלב‬
‫כלפי אבא ואינס,‬
‫וכלפייך, כי מתת.‬
‫זה בסדר.‬
‫הרגשות האלה טבעיים. אל תייסרי את עצמך.‬
‫אני נכשלת עם אינס.‬
‫היא חסרת כבוד וכפוית טובה…‬
‫ואולי גם את?‬
‫מה?‬
‫את צריכה להפסיק להיות אימא שלה‬ ‫ולהתחיל להיות אחותה.‬
‫תנסי לחבב אותה, לא רק לאהוב אותה.‬
‫תנסי להיות חברה שלה.‬
‫אולי היא תהפוך לחברה שלך.‬
‫איך?‬
‫איך אני אעשה את זה בלעדייך?‬
‫אני תמיד איתך, מתוקה.‬
‫את רק צריכה להאמין.‬
‫אבל אני לא מאמינה.‬
‫אז למה אני פה?‬
‫גלוריה.‬
‫את בסדר?‬
‫למה אתה פה?‬
‫החזרתי את אחותך הביתה, ולא היית שם.‬
‫באתי לראות אם את בסדר.‬
‫אני אהיה.‬
‫"מילים כמו אלימות‬
‫"מפלחות את הדממה‬
‫"באות ומתפרצות‬
‫"לתוך העולם הקטן שלי‬
‫"מכאיבות לי‬
‫"מפלחות את ליבי‬
‫"את לא מבינה?‬
‫"ילדה קטנה שלי‬
‫"כל מה שרציתי‬
‫"כל מה שדרוש לי‬
‫"נמצא כאן, בזרועותיי…"‬
‫אחות אחת תביא למפלתה של השנייה.‬
‫מישהו ימות.‬