МАРІСОЛЬ МАРТІНЕС 5 ЧЕРВНЯ 1952 — 21 ТРАВНЯ 2021
Марісоль.
Вітаю?
Мамо?
Рубене!
Рубене! Усе гаразд? Татусю!
ФРІРИДЖ
Я ніяк не закінчу вчасно,
та все для маминої поминальної церемонії має бути ідеальним.
День мертвих — найважливіший день року.
Схоже на молочний торт.
Дякую за допомогу з тортом. Займися квітами.
-Викласти по-особливому? -Як хочеш.
Ні. Не так. Може, поїдеш до школи з Расті?
Сміття іде в сміття.
Скуштуй.
Що це?
Домашній майонез, щоб відлякати зло, поки не знайдемо Марілуну.
-Не хочу, щоб передбачення здійснилися. -Досі думаєш про них?
Передбачення про коробку здійснилося.
Вона сказала, я намагалася полагодити зламане. Прокляття.
Та щоб розв'язати проблеми, треба щось зламати, щоб полагодити.
Коробка. Саме там я знайшла дивне запрошення.
Ти заглибоко копаєш. Минуло п'ять тижнів.
Якщо є прокляття чи привид, чому я маю другий шанс
побити рекорд з висіння?
Хіба життя не мало б навпаки валитися?
Це затишшя перед бурею.
Якщо привиди справжні, де був на Гелловін?
Гелловін ображає привидів. Його створили Голлівуд та корпорації солодощів,
щоб нав'язати свій продукт. Духовне привласнення.
Що б там не було, його вже немає.
Я більше не можу говорити про несправжніх привидів.
У мене є справжні справи.
Так. Ти маєш підготувати все для своєї мертвої мами-привида.
Саме так. Це традиція. Хто тобі спамить?
Андре. Після зближення через Кема
ми зрозуміли, що слідкуємо за почуттями завдяки нумерології та за фазами місяця.
Довго кажучи, тепер я його неофіційна співведуча.
Дідько, час на подкаст. Мені треба йти.
Сьогодні спадний місяць,
думаю, подкаст має бути про відпускання токсичної енергії та проклять.
Й образ, які більше не допомагають.
Так. Це точно спадний місяць. Обожнюю.
Що обожнюєш?
Тебе. І сьогоднішню тему подкасту.
Відпускання токсичної енергії.
Не для мене.
Якраз для тебе.
Котику, ти маєш послухати,
щоб позбутися негативу й болю.
З учителем уже краще: він таки носить білизну під шортами.
А та людина, яку не можеш забути? Звільнімо тебе.
Чи можете обговорити, що не можете забути, кого я не можу забути.
-Скажи Кему, що має послухати. -Нехай сам вирішує.
Він казав, що не підтримує нумерологію.
Факт. Якщо послухаю подкаст, то мушу послухати поганий трек
чи глянути на жахливу групу імпровізації.
І буду цим зайнятий весь тиждень.
Відстаньмо від Кема.
Він не такий чутливий, як ми, і це нормально.
Я не такий чутливий? Ти справді хочеш обговорити?
Власне, я хочу лише піти додому,
бо я забула свій… Бувайте!
Схоже, вона ще й забула, де живе.
Ага.
-Що між вами з Демі? -Нічого.
Ну, може, щось.
Я самосвідомий, і я уникаю себе, і я радий, що немає незручних розмов,
але вона любить тиснути, і дратує, що на мене не тисне.
Бачиш, яка в неї пряма спина?
Думаю, засильно вигинаєш, коли ми тренуємося.
Мабуть, це й заважає.
Та якщо не вигну спини, я не зможу використовувати плечі,
а трапеції сильніші за біцепс.
Але, може, якщо я трохи використаю тріцепс і стисну дупу, це дасть…
Ти перебільшуєш. Гей, не копай заглибоко.
Так. Через це зазвичай утрачаю хват.
-Знаю, висіння — дурня. -Годі. Це не дурня.
Ти працюєш, щоб стати найкращою в чомусь. І робиш це заради себе. Це найважливіше.
Повага не завадить. І фото в LA Times.
Думаю, ти впораєшся.
Не треба підбадьорювати. Я це знаю.
-Тому ти мені й подобаєшся. -Що?
Можемо переглянути список продуктів, який тато залишив Тоніо, а він — мені?
Поїду в Costco,
і є дещо особливе, що потребує пояснень.
Це стосується того, з чим я не маю справи.
Тампони. Без аромату й у картонні.
Я віддаю перевагу пластику, та екологія важливіша за пілотку.
-Не те щоб мені байдуже… -Ні, зрозумів. Дякую.
Гей, якщо ти сьогодні вільна, приходь на вечірку до Дня мертвих.
Можу запросити друга.
То ми тепер друзі?
Так.
І не будь удома з 18:30 до 22:00.
-Твій дядько здав дім знімальній групі. -Знову? Ні, вибач.
Я не можу піти, але вдома мене не буде, буду на кладовищі вшановувати маму.
Це на всю ніч, але дякую за запрошення.
Я рада, що ми тут в обід, бо хочу допомогти Глорії після школи.
Великий день для неї. І для нас! Поскоріш поговорити б про фази місяця.
Чи про те, що ми уникаємо.
Сьогодні Кем — наш гість, і ми очистимо атмосферу в етері.
У мене є чудова ідея для церемонії.
Коли ми кілька тижнів тому перебирали мамині речі в гаражі,
я знайшла велику коробку статуеток, які вона любила.
Принесімо їх і розкладімо навколо її могили?
Мені подобається ця ідея, але мама ненавиділа ті статуетки.
Але вони були скрізь удома.
Для бабусі. Це її дарунки. Мама вважала їх немодними.
І думала, що бабуся немодна, але не кажи татові.
Гаразд. А якщо ми підемо в наш улюблений італійський ресторан після кладовища?
Мама ненавиділа його. Ми його вподобали лише після її смерті.
Але продовжуй. Щось таки в тебе вийде.
Це буде «Новий Дре» для вас обох.
Ну ж бо, це ж подкаст.
Оскільки ніхто не бачить, як вам незручно, я опишу сцену.
Кем здається ніяким, а Демі — суміш збентеження
і наміру сказати те , про що пошкодує.
Обід закінчиться за десять хвилин.
Годі про ваше мовчання, поговоримо про балачки.
Особливо про те, що ви уникаєте.
Знаєте, чого я ніколи не уникаю? Тканини!
Хто не любить тканину? Тканина — матеріал життя.
І фундамент амбітного корпоративного спонсора «Фріридж текстиль».
У них божественна тканина. Гаразд, повертаємося до шоу.
Сьогоднішнє шоу про спадний місяць
і відпускання образ, які вже не допомагають.
Кеме, час твого емоційного очищення.
Викопаймо бруд і очистьмо пори твоєї душі,
щоб ти зміг знову покохати.
Котику, розповідай, що сталося. Хто тебе поранив?
Мені незручно називати імена.
Ми гаємо час. Це сталося цілу вічність тому.
Залишмо минуле в минулому. Мабуть, це дурниця.
Це було серйозно.
Правда є правда, лялю.
Ось як було.
Коли мені було 12, до того, як я зізнався друзям, що я бі,
подруга, на яку я запав, сказала,
що вона не може бути з хлопцем, який був із хлопцем.
Ну й біфобне стерво.
І ти був закоханий у цю подругу?
Так.
Демі, ти тоді дружила з Кемом. Ти помітила це?
Так. Ще і як.
Так? Бо я не пам'ятаю.
Я б пам'ятала це, але не пам'ятаю.
-Як зручно. -Ні.
Просто ніхто цього не казав.
-Казала. -Навряд чи.
-Гаразд… -Я не хочу заперечувати, Кеме.
Просто цього не було.
Без образ, Демі, але коментар врізався в мою особистість.
Гадаю, я пам'ятаю трохи краще за тебе.
-Кожному своє. -Добре.
Ні, це не сіра зона. Вона чорно-біла.
-На відміну від сексуальності. -Я згодна й тому я кажу, що цього не було.
-Може, ти не чула. -Може, не вірю.
Це не має значення.
Це те, що я відчув, а ти не поважаєш цього.
Мабуть, цей шрам ще не загоїться.
Дякую за незручну розмову. Сподіваюся, вийде чудове шоу.
Зателефоную, котику.
На цьому все.
Це новий Дре
Сподіваюся, у вас класний Дре
Навіщо відкладати на завтра Якщо можна Дре?
Ага!
Це новий Дре
Це новий Дре, ага
Десь 18:45, плюс мінус.
Треба завершувати новини за рік
і переходити до дуету улюбленої маминої пісні Depeche Mode.
Я забула тобі сказати. Дует насправді вже не дует.
Буде соло,
бо ти співала надто гучно й забувала слова.
Гадаю, цього року ти можеш ушанувати маму мовчанням.
Може, ушанувати її своєю відсутністю?
Хочеш сидіти в авто?
Ні, я не піду.
Расті запросив мене на вечірку, тож я піду туди.
-Ой. Він і тебе запросив? -Він запросив мене першою.
А оскільки я тобі не потрібна, я відірвуся.
-Тато не пустить. -Уже пустив.
Ми переписувалися, поки ти розповідала, що співатимеш увечері.
Дзвоню татові.
-Глоріє, усе гаразд? -Ні.
Ти сказав Інес, що вона може піти на вечірку замість цвинтаря?
-Так. -Але ми всі разом ідемо як родина.
Це ж традиція.
Донечко, я тобі дзвонив.
Я зараз на цвинтарі,
бо пообіцяв Люсії піти з нею на благодійний захід.
-Вона місяцями працювала над ним. -Ти кидаєш мене заради Люсії?
Але я лише вранці дізнався, що захід сьогодні.
Іди з Інес на вечірку, якщо хочеш, а завтра підемо на цвинтар.
Піти завтра — це навіть не варіант.
Це зветься «День мертвих», а не «День після дня мертвих».
-Глоріє, це не зіпсує традиції. -Зіпсує для мене.
Донечко, традиції можуть змінюватися.
Будь готова.
Тату, традиція — це те, що не змінюється.
Ти дурний? Ти справді дурний?
Я знаю, що ти засмучена, тому не зважатиму на неповагу.
А ти не дурна? Бо ти говориш із татом.
Можу навчитися пробачати, та ніколи не забуду.
Насолоджуйся там, Хаві.
Це я хотіла сказати, але не сказала.
Таке слід казати особисто.
До речі, лише повідомляю,
що я серджуся на Кема за те, що він зневажив мене на подкасті Андре.
За що?
Кем злиться на мене за те, що я сказала в 12 років.
-Гадки не маю, про що він. -Що сказала? Може, згадаю?
Я…
Дурня. Навіть не пам'ятаю, чого не пам'ятаю. Мені було 12.
Що я тоді взагалі знала? Я навіть ще не бачила порно.
Нам треба знати, що ви знаєте про мою маму-привида.
-Що? -Що?
Здається, ми бачили бабусю на кладовищі.
Морква і часник — хороші засоби для відганяння духів.
-Звідки знаєш це? -Reddit.
-Де ти це прочитала? -Reddit.
Я знаю. Де?
Прочитала на Reddit.
Слухай…
Як бачите, це запрошення, та не просте запрошення.
Це 50-й день народження у стилі «Смертельна зброя».
І після дослідження «Смертельної зброї»
я дізналася, що це фільм про лягавого…
Я бачив його.
Його точно любила Марілуна.
І цього Генрі, для якого влаштувала вечірку.
Погляньте на записку від Марілуни для Марісоль.
«Марісоль, будь ласка, прийди. Я сумую за тобою».
Що це може означати?
Гадаю, мою маму, Марісоль, запросили, і Марілуна за нею сумувала.
-Але хто така Марілуна? -Ось у чому питання!
Марісоль. Марілуна. Сонце. Місяць.
Мабуть, родичі.
-У мами були лише брати. -Точно?
Я мало чого не знав про маму.
Вона балакуча.
Дуже балакуча, особливо у нас удома.
То знаєте, що воювала у Брудній війні?
Це не публічна інформація. Звідки ти знаєш?
-Її меморіальний сайт. -Який меморіальний сайт?
Ні, я не знав, що Джамал створив цей дивний сайт.
У вашого сина міг бути таємний роман з Марісоль?
-Можливо. -Можливо.
-Моя мама не зустрічалася з підлітком. -Вони були занадто близькі.
-Найкращі друзі. -Це незвично.
Не для Джамала. У нього купа дивних захоплень і навіть дивніших секретів.
-Знайшов гроші RollerWorld. -Брехня. RollerWorld?
На районі немає скарбів.
Є. І мій син їх знайшов.
Вибачте, за допомогою його друзів і моєї свекрухи.
Що вони зробили з грішми?
За словами Джамала, Марісоль перепоховала, щоб діти знов шукали.
І залишила їм мапу. Мапу, яку вона вишила.
Ось таку?
Так, але довершену. Ця приведе вас лише до CVS.
-Якщо Джамал і Марісоль спали… -Вони не спали!
Хай там як, терлися в одязі,
Джамал точно знає, хто така Марілуна.
-Є спосіб поговорити з вашим сином? -Є.
Але він
неприємний.
Ні, котику, має бути перед, перед, перед, бік, зад, бік, перед.
Саме це я і роблю.
Ні, ти плутаєш боки й перед. Треба перевернути.
Бляха, це складно.
Ось чому неприємно зв'язуватися Джамалом.
Працює на Ноеля Арома, а телефони, схоже, не працюють у біосфері.
Біокуполі.
-Забери, поки я не розбив. -Ти тричі зробив бік.
Ні, тричі перед.
Ви впевнені? Якщо повернути, то це зад.
Віддайте.
-Вітаю. -Джамале, котику?
-Мамо. -Чому звучить як робот?
Бо налаштування голосу єті досі в бета-тестуванні. Хто ви?
Привіт, я Демі. У мене є коротке запитання,
з яким допомагають твої батьки.
Знаєш жінку, на ім'я Марілуна, яку знала твоя колишня, Марісоль?
Ні.
-У Марісоль була сестра? -Так.
Цей кубик бреше. У моєї мами не було сестри.
Перед смертю Абуеліта сказала, що в неї була близнючка.
Ось чому схожі. Вони близнючки.
Ну сонце, місяць… Логічно ? Це все?
Ще одне питання. Джамале, ти зустрічався з моєю мамою?
Пане Мартінез, я не збираюся відповідати на це питання.
Це ж «ні», так?
-Зла близнючка. -Зла близнючка.
Оце так несподіванка.
Привид, у якого я ніколи не вірила, — не привид,
бо, як я і підозрювала, це людина,
тобто привидів не існує.
Віряни — 0, Глорія — 1.
Ну чому ти така засранка?
Бо це дуже важливий день для моєї родини, Демі.
Мені зараз не до цієї дурні.
-Не ображай мене, називаючи це дурнею. -Не розумію, чому ти віриш.
І не треба. Треба поважати, а ти цього не робиш.
І я не поважаю, бо я робила те саме з Кемом.
От чорт. Мені треба йти.
Переодягнися. Мама не вподобала б.
Це неважливо. Бо: А — вона мертва.
І Б — вона не побачить, бо я все ж не піду на цвинтар.
Ти досі вибираєш вечірку, а не маму?
-Ні, я обираю вечірку, а не тебе. -Ти така егоїстка.
Не можеш навіть один вечір зосередитися не на собі.
Ні, це ти не можеш. Якщо не на твоїх умовах, то тобі байдуже.
Ти очевидно просто вдаєш жертву.
Так, це я, ага. Як завжди Глорія знає все.
Я все знаю, бо я все роблю.
Бо не даєш допомогти.
Та ти лише шкодиш.
Я роблю все, що можу! Чого ще ти від мене хочеш?
Щоб ти стала кращою
і, може, трохи часу й уваги присвятила б неймовірній жінці, яка народила тебе.
Можеш казати мені, як прибирати на кухні чи готувати торт,
чи з ким іти на вечірки,
але не кажи мені, як оплакувати мою маму!
Я почекаю на Расті.
А, тепер я допетрала.
Це ж через Расті.
Боже мій! Расті тут узагалі ні до чого!
Якщо на те пішло, він тобі не до душі, та, може, мені — так.
Це не так. Він мені до душі.
Тобто поряд з ним мені не неприємно. Він не зовсім нікчемний.
-Це ненормально. -Ти маєш рацію. Він зовсім не нікчема.
Ні, неправильно те, що ти знаєш Расті лише кілька тижнів,
і ти добріша до нього, ніж до мене.
Інес, ти нікуди не підеш.
Ще і як піду.
Ти мені не мама.
Отже, привид насправді сестра-близнючка мертвої жінки, а не привид.
-Не божевілля? -Демі, чому ти тут?
Щоб поділитися новинами про привида, який не привид.
Чудово. Тепер мені треба на розлучення.
Ти порвеш з Андре?
Ні, не Андре. Сьогоднішнє рідне місто в «Холостяку»?
У нас усе добре.
Я передумав щодо нього й зрозумів, що в нього багато плюсів,
наприклад, він не брехун.
Добраніч.
Як холодно.
-Градусів 20. -Я про те, що ти холодний.
Я хочу все повернути. Тож пробач мені.
Бо тобі незручно?
І пробач, що я не поважаю те, у чому ми не однієї думки.
Вибач, що так сталося, і ти думаєш, що я це сказала.
Не думаю, що ти це сказала. Я знаю це.
Кеме, я б такого не сказала.
Я навіть не вірю в це.
Не вважаю тебе менш привабливим, бо ти й по хлопцях.
Мені було 12.
Що я знала про сексуальність?
Вибач, що та дурня, якої я не пам'ятаю, зачепила тебе.
Це не просто дурня.
Це було жахливо.
А твої ці вибачення, вони не для мене, а для тебе.
Не подобається, що тобі незручно, але уяви, як мені.
Ти розчавила мене тоді.
Мені так і не вдалося оговтатися, бо ті твої слова,
які ти не приймаєш, змусили мене поставити під сумнів усе.
Мою впевненість, мою самооцінку, мою найкращу подругу.
Чому?
Бо ти мала бути безпечною.
Приймати мене. Але ж ні.
Через тебе я почувався огидним.
Ти не розумієш?
Якщо ти не можеш мене таким прийняти, то як мене приймуть усі інші?
Відвали, Демі.
-Гей, ти бачив Інес? -Ні.
-Привіт. -Привіт.
Хочеш додому?
Так.
І ні.
Мені шкода, що я пропускаю мамину церемонію, але…
Я так злюся на Глорію,
бо вона думає, що це важливо лише для неї, та насправді й для мене теж.
-Ти їй це сказала? -Немає сенсу.
Вона не слухає і не зрозуміє.
Гей, я слухаю.
Не те щоб я не хотіла думати про маму.
Я думаю про неї щодня.
Просто весь цей день — це вшановування пам'яті про неї, а я…
Я не пам'ятаю.
І мене вбивають спроби зрозуміти, що їй сподобалося б сьогодні.
Її улюблені квіти й ресторани.
А ще мені нагадують, що я гадки не маю.
Моя власна матір.
Я її не пам'ятаю.
І я не хотіла так чинити з Глорією.
Я завжди така.
І вона має рацію.
Я не допомагаю.
Я навіть забула додати цукру в торт.
Глорія хоче, щоб я стала кращою.
І я теж цього хочу.
Я просто не знаю як.
Гей.
Має значення лише те, що ти стараєшся.
Ну тут Інес мала повернутися і передати мені,
але все добре.
Трохи не за графіком, але з життям усе добре
й узагалі все класно.
ВАЛЕРІЯ КАРМЕН САЛАЗАР
Я не можу тобі брехати, мамо. Усе галімо.
Тато зустрічається з новою жінкою і не приділяє часу тому, що раніше робив,
наприклад, не говорить про рак.
І рак! Це якась страшнюча фігня.
Я вдаю хоробру, але мені страшно до чортиків.
А якщо ми втратимо тата? Я ледве пережила втрату тебе.
Не думаю, що пораюся з усією відповідальністю.
Особливо тепер, коли Інес знайшла справжнє покликання — надокучати мені.
Я втомилася.
І я втомилась бути втомленою.
Я просто хочу знову стати дитиною.
Хоч раз стати дитиною.
Ти мені потрібна, мамо, а тебе тут немає.
Я тут.
Мамо?
Ой, Гло, вибач, що я не поруч, щоб обійняти й нагадати,
що ти моя хоробра й сильна дівчинка.
Я не почуваюся хороброю чи сильною.
Але ти така, любов моя.
Ні, я ледве витримую,
і в мене в серці стільки гніву на тата,
на Інес і на тебе, би ти померла.
Нічого.
Це нормальні почуття. Не будь такою суворою до себе.
Я ніяк не впораюся з Інес.
Вона така зневажлива й невдячна…
Може, ти теж?
Що?
Ти маєш припинити бути її матір'ю і стати її сестрою.
Знайди способи вподобати її так само, як ти її любиш.
Спробуй бути її подругою.
Може, вона стане твоєю.
Як?
Як мені це зробити без тебе?
Я завжди з тобою, доню.
Ти просто маєш вірити.
Але я не вірю.
Тоді чому я тут?
Глоріє.
Усе гаразд?
Чому ти тут?
Відвіз Інес, а тебе не було вдома.
Я прийшов перевірити, чи все добре?
Усе буде добре.
Слова жорстокі
Вони руйнують тишу
Раптово вриваючись
У мій маленький світ
Вони завдають мені біль
Пронизують мене наскрізь
Невже ти не розумієш?
О, моя маленька дівчинко
Усе, що я коли-небудь хотів
Усе, що було потрібно
Тут, у моїх обіймах…
Одна сестра буде падінням іншої.
Хтось помре.
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник