Усе гаразд?
Продовжимо.
Чорт забирай! Пряма трансляція Андре «Це новий Дре». Послухаємо?
Ну гаразд.
Вітаю, Дре-ніяки, і вітаю на особливому недільному подкасті
з вашим хостом, мною, Дре.
Як ви всі знаєте,
цей подкаст зазвичай про любов до себе,
але іноді травми бувають такі глибокі, що їм не зарадити.
Я нещодавно дізнався, що мій хлопець і моя подруга
зав'язали роман за моєю спиною.
-Чорт! -Чорт!
Я їх бачив ротом до рота, і це не штучне дихання.
Пауза для зітхань.
Зрадники гірші за вбивць.
Навіть за вбивць собак.
Бо їхні жертви хоч позбавлені страждань.
Думаєш, знаєш, хто твої друзі й кохані,
поки не відірвуть емоційний член і не проб'ють ним серце. Це не гоїться.
Вибачте. Це занадто?
Я вже не знаю, бо я розбитий.
Але якщо серйозно,
хто б скривдив того, хто його любить?
То що робити?
Зазвичай я кажу бути більшим за це, підставити іншу щоку.
Та бувають випадки, коли прощення замало,
коли біль надто глибокий.
У ці дуже болісні часи
треба називати імена цих покидьків.
Пішли ви, Кем і Демі!
ФРІРИДЖ
У нас закінчився туалетний папір, і тобі, мабуть, слід попрати,
особливо твою футболку,
яку, можливо, використали як туалетний папір.
Це що, Hermès?
Краї, оброблені вручну? Малюнок ідеальний.
Копірайт? Чекай, це справжнє! Де ти це взяла?
Ти крадійка? Жартую!
Але серйозно, не варто красти.
Отже, вона багата. Де, по-твоєму, живе власниця цього?
Я відчуваю атмосферу прибережжя.
Або я відчуваю нотки Калабасас Кардаш'ян.
Ні! Відчуваю запах
обвислих яєчок, тенісного корту, Беверлі-Гіллз.
Це Chanel номер 5?
Ні.
Chanel номер 10, вона вдвічі багатша.
Ой, грошенята.
Бель Ейр, Холмбі-Гіллз?
Нагадай Расті, щоб додав туалетний папір до списку.
Чекай. Як ставишся до помсти?
Я за, якщо це не через твою футболку.
Ні.
Тоді, так, я за.
Не тут. Вибач. Публічні прояви зараз — публічна неповага до Андре.
Не думай про його слова на шоу.
Я — інша жінка, і тепер вся школа знає.
Ти єдина жінка.
Тому я не хотів його кидати,
бо знав, що він так відреагує.
Ми ж травмували його.
А якщо він більше не зможе відкритися?
Він травмувався, коли вузькі джинси вийшли з моди.
З ним усе буде добре.
Він сказав, що розбитий.
Ніхто з нас не хотів нашкодити Андре, але що сталося, те сталося.
І цього не змінити і його почуттів не стримати.
Ми можемо лише забути про це й зосередитися на нас.
Демі, це нарешті наш шанс бути разом.
Руйнівниця сімей!
Яких сімей?
Помста!
Ай! Якого біса? Чому кинула м'ячем в обличчя?
Ой, вибач. Я цілилася в яйця.
Як? Я ж сиджу.
-Це не має значення! -Добре?
Недобре! Як ти смієш відшивати мою сестру?
Чекай, чому ти сердишся? Хочеш, щоб я запав на твою сестру?
Чому ні? Ти западаєш на всіх інших! Шльондра!
Глоріє, припини! Ти божеволієш!
Я покажу тобі божевілля!
Божевілля!
Глоріє, годі. Ти ж не вдариш насправді…
Чула, тебе закидали обідом!
-Гей! Глорія б'ється! -Глорія б'ється?
Що? Але ж Інес тут.
Гей. Гей, годі! Припини!
Глоріє,
у мене немає слів.
Добре. Тоді поговорімо завтра
після моєї повторної спроби побити рекорд з висіння.
Ні.
Можу допомогти?
Я тут через доньку.
О, а я сподівався побачити вашого партнера.
-Партнера? -Вибачте.
Вашого чоловіка, Хав'єра?
Я Хав'єр.
Мабуть, плутаєтеся вдома.
Що ж, як вам відомо, це останнє попередження Глорії.
Коли було перше?
Вечірка, тепер це? Я не знаю, що з тобою.
Тоніо!
Хав'єре?
О ні!
-Це не кабінет стоматолога. -Не знаю, хто більше засмучує.
Моя запальна донька чи мій тупий брат. Чому вдавав мене?
Насправді це було не вдавання, а оригінальна інтерпретація.
І я не знав, що ти дізнаєшся.
Не могла вгамувати кулаків?
Тепер маю компенсувати.
Не вини мене. Чому виклик не переадресували?
-За що я тобі плачу? -Ти йому платиш?
Не вчасно. Його переадресували, але ти ще й писала мені тоді,
а це псує зв'язок, бо тато не покращує пакет.
Ти на нашому сімейному?
Як я міг знати, що твій тато буде вдома посеред дня?
Так, тату, чому був удома?
Тебе ніколи немає посеред дня.
-Що таке? -Сестру вигнали.
Вигнали?
За мою битву? Я тебе про це не просила!
Тепер усе ясно. Інес, що ти зробила? Чому вигнали твою сестру?
Нічого не робила!
Інес не винна!
Глоріє, припини захищати сестру.
Я в тобі розчарований!
Як і я!
-Вибач, я досі в режимі Хав'єра. -Іди до авто!
Де ти була, коли мала стримати сестру?
Чому це я винна?
Годі бути егоїсткою. Ви повинні дбати одна про одну.
Іди до класу! Ходімо.
Вибач.
Він напоїв нас і замкнув у кімнаті.
Наші руки були зв'язані, буквально!
І, чесно кажучи, наше кохання зародилося першим.
Андре — крадій. Ледь знали його в сьомому класі.
Це не наша провина.
Отже, це не те, на чому варто зосереджуватися чи засмучуватися,
як-от глобальному потеплінню та потопанню білих ведмедів.
Ось чому слід засмучуватися. Білі ведмеді, скажи?
Ти зі мною говориш?
Ні.
Так, так, так. Я помітив своїм оченятком величезну істерику. Провина дошкуляє?
Можемо поговорити?
О другій. Приходьте з Кемом на подкаст, щоб розібратися на публіці.
Шльондра.
Може, приватно після подкасту?
Може, ні?
Мені нічого приховувати від Дре-ніяків.
Мені вже байдуже, але їм потрібна кров.
Я хочу все виправити,
та не хочу розпалювати негативної енергії твоїх підписників.
То, може, буде краще, якщо ми дамо одне одному простір
і поговоримо, коли охолонемо?
Фу!
Стерво!
У нас буде довга розмова, коли повернуся, та поки що
йдіть до своїх кімнат, обидвоє!
-Це ти винен! -Це ти не ладнаєш з гнівом.
Це ти неладний невдаха!
Ця погана репліка коштуватиме тобі 20, і 50 за сьогоднішню присутність у школі.
Звісно, смітник повний.
ПАЦІЄНТ: САЛАЗАР ХАВ'ЄР
Алло?
Здається, тато не каже, наскільки він хворий.
Що? Чому?
На вечірці знайшла рукописний заповіт,
а тепер — лікарняний браслет і брошуру про хімієтерапію.
Гадаю, передчуття Кориці може бути про рак тата.
Повільніше. Про яке передчуття ти говориш?
Не хотіла говорити вголос, щоб не сталося.
-Ти боїшся, що зумовиш це. -Тож записала в щоденнику.
Ти записала його?
Ой, я краще піду в коридор.
Господи, Глоріє. Це набагато гірше.
Це логіка маніфестації. Ти не пишеш нічого поганого.
Це запечатує долю. Коли Кориця це сказала?
Коли я пішла в дім пісяти.
Сказала те, чого не хочу казати, та я записала!
Ти комусь показувала щоденник і письмові передчуття?
-Ні. -Не показуй.
Демі, може, це все через прокляття в коробці. Треба знайти Марілуну.
Не варто чекати, що вона з'явиться.
Треба її знайти.
-Але як? -Не знаю.
Зроби мені послугу.
Стеж за Інес у школі.
-Домовилися. -Дякую.
-Чому ти не на занятті? -А ти чому?
Це я тут запитую.
А для чого потрібна освіта, якщо доля мені на пілоні?
Та припини.
У тебе бракує грудей і, чесно кажучи, ритму.
На головній сцені складні танці.
Чудово. Тоді, мабуть, і це мені не судилося.
Що відбувається?
Де твій набридливий типовий нарцисизм?
Я вичерпала ліміт засранства.
Ти не завжди така.
Добре, більшість часу. Але гарна самосвідомість.
Ой, мені вже краще.
Тобі треба забути почуття провини за вигнання Глорії.
Ти не зробила нічого поганого. Не зробила ж того, що я.
Ти ж не розбила стосунків пари.
Чорт.
Я таки руйнівниця сімей.
Я маю це визнати. Я маю піти на подкаст.
Це пастка.
Це не пастка.
-Точно. Це засідка. -Хіба засідка — це не пастка?
Так, тому й не слід. Андре лише організовує пастку й засідку!
Гадаю, хоче примирення. Він Терези.
Не роби цього.
У мене дуже хороше передчуття.
Гадаєш, твоє бажання красти чужих хлопців з'явилося через проблеми з татусем?
Татусю, чому?
Чому ти все це ховаєш?
Привіт. Що ти робиш?
-Нічого. Що ти робиш? -Нічого.
Тату, сядь.
О, звучить важливо.
-Ні. Іди до себе. -Ні, я залишуся тут.
Тоніо, ти теж мені потрібен у цій розмові.
Чому він залишається, а я маю піти?
Інес, роби, як каже сестра.
Я не хочу.
Донечко, іди.
Тату, сядь.
Чому тебе вигнали, а говоритимуть зі мною?
Бо ти брешеш про свій рак.
І це 20 аспектів, над якими ти, Демі, маєш працювати як людина.
Це не конструктивно. Один — моя особистість.
Не хвилюйся. Ми розберемо їх детальніше.
Тут є вода?
Я схожий на офіціанта?
Насправді не знаю. Хто ти, взагалі?
Бенджі, мій новий технік і потенційний співведучий.
Далі в нас:
як ти зруйнувала потенційне щастя з п'ятьма дітьми й/або мопсами.
Добре, мені дуже шкода. Але, відверто, цього достатньо.
Справді, у кімнаті є рідина?
-Піт викриває винне серце. -Звісно, я відчуваю провину, Андре.
Я вчинила неправильно, мені прикро.
Не можу висловити, як мені шкода, але я не зруйнувала ваших стосунків.
-Зрештою, ви б розійшлися. -Не думаю.
Ми говорили про дім біля озера на пенсії.
По-перше, Кем, мабуть, не слухав, бо ненавидить озера.
-Думає, що це річки, які здалися. -Ні. Він би сказав.
Може, він тобі сказав, а ти просто не послухав.
Так само, як не чув і не бачив жодних ознак старань порвати з тобою.
Тепер точно брешеш.
Ні, не брешу.
Пам'ятаєш ту дерев'яну коробку?
Він шукав найгірший подарунок,
щоб ти з ним порвав.
Навіть ініціали не твої, але ти бачиш те, що хочеш.
Ти не брешеш.
На сьогодні досить.
Думаю, ми не через тебе розійшлися.
-Співчуваю. -Та ні, я мав це знати.
Дякую, що сказала.
-Демі. -Так?
Ти досі шльондра, що руйнує сім'ї. Але не зла.
Якщо не такий хворий,
чому витрачаєш 5000 доларів, яких не маєш, на страхування життя?
Бо я хочу, щоб про вас подбали, коли мене не буде.
Бачиш? Я маю рацію!
Чекай. Я…
Я маю рацію? Тату, наскільки я маю рацію?
Третьої стадії.
Це ж з десяти?
З чотирьох.
Що це означає?
Що маємо обмаль часу, аби виробити для тата план дій.
Ні.
Хіба що експериментальне лікування.
Та його не покриє страховка, а я не маю коштів.
Вибачте, що я збрехав.
Я не наважувався сказати правди.
Ні. Має бути щось, щоб…
Люблю тебе, донечко.
Та бувають битви, які не виграти.
Гей.
Усе гаразд? Як почуваєшся?
Відколи дізналася, що нічого не вдіяти з раком тата?
Завжди можна щось удіяти. Ми з цим розберемося. Обіцяю.
Глоріє, я маю тобі дещо сказати.
-Я не знаю, як це сказати. -Я перша.
Дізнавшись, що тато приховував таку таємницю, щоб захистити нас,
я усвідомила, що роблю те саме. Я намагаюся захистити тебе.
Я не хочу брехати, приховувати
чи начебто боротися за тебе, як сьогодні.
Тут більше, ніж ти думаєш,
і мені шкода, але це все, що я можу сказати.
Отже, ти кажеш мені, що чогось не кажеш.
Це для твого ж блага.
Хіба не я маю вирішувати, що мені на благо?
Чому всі вважають мене дитиною?
Будь ласка, довірся мені.
У мене є вибір?
Знаєш, не відповідай.
Я знаю. Я його не маю.
Чекай.
-Що ти хотіла сказати? -Це не має значення.
Я не маю значення.
Привіт, маєш хвильку?
Треба поговорити з тим, хто насправді слухає.
Звісно. Усе гаразд?
Не дуже, але я не хочу про це говорити.
Та я поговорю про Глорію
і те, як поводиться зі мною, наче я щойно з утроби.
Не дає говорити. Відправляє до моєї кімнати.
Серйозно, вона навіть не розповідає, чого не каже,
бо захищає мене.
Маячня.
-Я їй навіть не подобаюся. -Жартуєш?
Глорія думає лише про тебе.
Сьогодні вранці вона вмазала мені за тебе.
Це не для мене.
Вона це для себе.
Що? Про що це ти?
Расті, ти знаєш, про що я.
Ти ж казала, що я їй не подобаюся, що я жалюгідний.
Я збрехала.
То чому вдарила?
Бо я і їй збрехала.
Я просто жахлива, якою всі мене й називають.
Не кажи цього. Не треба так.
Ти просто людина, намагаєшся розібратися, як і всі.
Хіба це не слова Мінотавра?
Так, але це добра життєва мантра.
Можу передзвонити? Треба йти.
Отримали повідомлення?
-Не можеш звільнитися. Не зараз. -Я мушу. Вибачте. Усе ускладнюється.
Та ну. Ти мені дуже потрібен. Як і дівчатам.
Попрацюй над формою.
Стиль бабусі статистично точніший, ніж накидка. Досліди.
Прийшов давати баскетбольні поради? Бо я бачив, як ти граєш, і це не твоє.
Я сьогодні слухав подкаст.
Слухай, Андре, я б хотів, щоб усе було інакше.
Вибач.
За зраду, чи що вдавав, що не байдужий до мене?
Я не вдавав.
Чому ти не порвав зі мною відразу?
Бо я не знаюся на цьому.
Слова, почуття, парний підбір кольорів
Добре. Хочеш правди?
-Якщо здатен на це. -Андре…
не знаю, як я можу комусь так подобатися.
Годі нарцисизму.
Я не до цього веду.
Будь ласка, мені дуже важко.
Ти завжди такий справжній,
завжди, і всі це бачать.
Це дивовижно, але це й лякає…
бо я і не знаю, як бути собою.
То що ти хочеш сказати?
Що я ще досі це обмірковую, а це страшно
й, схоже, нічого для тебе не значить,
бо ти вже з усім розібрався.
Чи я хотів порвати з тобою? Так. Та чи я справді до тебе небайдужий?
Так.
І те, й інше — правда. Існує не одна правда.
Згоден.
Я розумію.
Я тебе почув.
Відколи розійшлися, я встиг подумати.
І зрозумів, що стільки турбувався про те, чи подобаюся тобі,
що й не задумувався, чи подобаєшся мені ти?
І це не так.
Ось як треба!
Чітко в сітку.
Я скажу Расті, що ти досі їси.
Привіт.
Інес сре.
Вона вийде за чотири–шість хвилин.
Ти не проти…
Ти не сміявся, тож я маю сказати.
Я жартувала, що Інес какає.
Я радий, що ти вийшла.
-Я хочу тобі дещо сказати. -Чекай! Я перша.
Вибач, що побила.
Ти мене не побила.
Побила.
Але також, мені не шкода,
бо ти поцілував мене, а не мав.
-Або я не мала, бо… -Бо що?
Тому що. Оце, ми — це безглуздо.
Ти справді так думаєш?
А ти як думаєш?
-Ну я думаю, ми могли б… -Згода!
Це була помилка. Ми не пара.
Тож, вибач, що я не шкодую.
Що ти хотів сказати?
Шкода, що ти не шкодуєш.
Думав, з нас гарна пара.
Готовий?
-Що я сказав про вихід з дому? -Я перепрошувала Расті…
Мені байдуже!
Поки ти не в школі, ти під домашнім арештом!
Якщо знову вийдеш, вигнання стане найменшою проблемою,
бо ти повернешся до бабусі!
Бабуся живе в Мексиці.
Так, і вона побожна католичка,
тусується з черницями в католицьких школах,
де замолюватимеш те, що вийшла з дому,
бо там ще ті черниці.
Гарного дня.
Расті, я розповідав тобі про знайомство з моєю дружиною?
У тебе є дружина?
Власне, дві.
Дружина-людина й дружина-конячка,
але я говорю про людину.
Я читав лекцію в Корнеллі й помітив її серед натовпу.
Відразу запросив її.
Расті й Мінотавр, Людина-Мінотавр
Він мій найкращий друг
Ти мій…
Ні…
Це ж мої чипси.
От чорт.
Вибач, тату.
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник