20% SLEVA DO OBCHODU BED BATH & BEYOND
Na zdraví.
Glorie, jsi dcera, kterou si přeju, abych byla bývala chtěla.
Mariluno, ty jsi kamarádka s bazénem, kterou konečně mám.
Vážně víš, jak se dobře bavit. Takže bys měla uspořádat mejdan.
Takovej, kde budeš děkovat a rozdávat. Víme, že máš ve městě rodinu.
Na Díkůvzdání? Nedorazili by. Ani mě neznají.
To je špatnej přístup, Mar. Jdi na to jinak. Pozvi je. Poznej je.
Nikdy není pozdě vysnít si cestu ke štěstí.
- To nebudeme slavit Díkuvzdání doma? - Potřebuješ pauzu.
- Lucia pro nás udělá… - Večeři?
- Rezervaci. - V restauraci?
Ty se teda fakt snažíš, Lucio!
- Tak restaurace, fajn. - Půjdu si lehnout.
Mrzí mě to, vím, jak moc miluješ…
Díkůvzdání.
Co kdybys znala nepříjemný informace, co někdo musí, ale nechce vědět,
- a tys nevěděla, jak jim to říct? - Jde o tu misku s obličejem?
- Neměl jsem ten čips sníst. - Ne, nejde.
Vyšiluju kvůli tomu. Už se nemůžu na misky ani podívat. A miluju polívky.
Včera jsem jedla zmrzlinu z talíře! Promiň, tak o co jde?
Tonio přes net najal Rustyho, aby svedl Glorii.
Do psí řiti, Ines! Jak to, že jsi mi to neřekla dřív? Nebo jí?
Už týdny se mnou nemluví! Myslela jsem, že se dávno rozejdou.
- Budou Vánoce a… - Vycpe jí krocana.
Přesně tak. Než jí rozmačká brambory
a udělá jí svoji brusinkovou omáčku, musím jí říct pravdu.
Jak to mám udělat? Anonymním e-mailem, jak to vždycky děláš ty?
- Teď nechápu. - Chápeš. Milovníkbramorovýkaše460?
Sakra. Nemůžeš někomu přes e-mail říct, že si užívá s gigolem.
Základní znalost přátelství. Sexuální práce je sice skutečná práce,
ale jestli to Gloria neví, nemůže s tím souhlasit. Musíme jí to říct do očí.
Počkej, Rusty to předstírá? To mi celý zní nějak podezřele. Potřebuju důkaz.
„Pomoc na částečný úvazek. Přitažlivý puberťák musí flirtovat s mýma neteřema,
aby je rozptýlil od tátovy rakoviny. Lehký úklid. 18 dolarů za hodinu.“
Díky tomu je tady? Teď ho budu fakt soudit.
- Za sex a úklid má mít aspoň 25 doláčů. - Nemaj sex!
Včera šel nějak divně.
Takže ho má odřenýho, protože jsou na druhý metě.
- Jezdí na sucho. - Fakt se vyznáš.
To Gloria určitě ocení, až jí řekneš o tý reklamě.
Ani nápad. Jako blb už jsem jí něco vzkázal a dostal ránu.
- To mi všichni. - Stůj za ní.
Taky kope jako osel.
Jo, Cam má slabý holeně a taky nesnáší konfrontaci.
Bratranec si doteď myslí, že se jmenuju Kevin.
Ať to udělá Demi. Je největší prcek, takže se vyhne ráně.
Nebo necháme reklamu na noťasu, aby si jí přečetla a nikdo ránu nedostane.
To mám kromě fotek koz vidět ještě něco dalšího?
Šílenej inzerát. Kterej tady není.
Rusty volá. Musím jít, ale pak vám tu šílenou reklamu zkontroluju.
Kde je ten inzerát na sexuálního pracovníka?
Kterej? Ten díky kterýmu jsem našel Rustyho? Smazal jsem ho.
- Za posledních 15 minut? - Jo. Když jste odešli, byl na obrazovce.
Kdyby ho viděla Glorie, praští mě.
- Bez důkazů mi nikdy neuvěří. - Viděla jsem to. Jsem svědek.
Co chce dostat ránu?
Tohle a žádný Díkůvzdání doma…
- A co mám dělat já? Máma je v práci. - Pojď s náma do restaurace.
Nebo pojď se mnou. Půjdu do tý restaurace. Nechci ségřiny veganský sračky.
Zapomněla jsem si bundu.
O čem si to šuškáte?
O Díkůvzdání. Nikomu se nelíbí jejich plány.
Pojďme k Mariluně. Po 30 letech pořádá svou první večeři.
- Nevadí, když přijdeme? - Neva! To je tak vzrušující.
Vysním si, že letošní Díkůvzdání bude to nejlepší Díkůvzdání mýho života.
- Dokud neuslyší o Rustym. - Rozhodně jí to řekneme o Díkůvzdání.
Bude unavená z krocena, nebude tak silná.
Jo!
To máš vždycky otevřený oči?
Ne, jenom jsem se dívala, jestli tě to baví.
No, líbal jsem tě. Takže jo.
Lidi můžou polibkem lhát.
A taky jsem hledala znamení, jestli se tvoje city nemění,
- protože to bys byl celej ty. - Nepleteš se. Ale pracuju na tom.
Poslouchám podcast o vztahu a čtu knihu.
Ty čteš knihu? Ale ne.
Nikdy by mě nenapadlo, že přeskočíme zábavnou část
- a přejdeme ke čtení knih. - Kdy to začalo bejt tak těžký?
- Vždycky to bylo těžký. - Dřív byla těžká jenom moje kláda.
Teď mám těžkou hlavu i srdce. Nevím, asi proto, že…
Nám chybí to drama!
- Plížení! - Lhaní…
Jestli spolu skončíme. Teď už jsme spolu skončili.
A jsme nudný. A z tý knihy chápu, že se musím poučit z někoho,
koho budu brát jako samozřejmost. A tebe jako samozřejmost brát nechci.
Asi máme být jenom kamarádi.
Camerone, vyplnila se ta předtucha! Byla o nás!
Fakt?
Ať se rozhodneš jakkoli, bude to špatná volba.
Demi! Nakonec se musíš rozhodnout si nezvolit.
Nikoho. A to bude tvá volba. A bude to správná volba.
A taky jo. Jsem svobodnej. Panebože, všechno je pravda.
S tou čarodějnicí musím probrat jarní muzikál.
Nebo možná nechci vědět, jestli budu hrát Aarona Burra. Ale chci.
Ach můj Andre! Benji chce, abych šel s jeho rodičema na večeři!
- A to je špatně? - Jo! Rozchody jsou i tak dost těžký,
ale když mě uvidí v tomhle outfitu, co se k sobě hodí i nehodí, zamilujou si mě
a to všechno zkomplikuje. A nechci jim ublížit!
- Proč se chceš rozejít s Benjim? - Je neskutečnej vocásek.
- Říká mi hezký věci. Noční můra. - To mi zní povědomě.
Jo. A… Ach můj Andre. On je já a já jsem ty? Byl jsem na tobě taky tak závislej?
Nikdy nejsem tak vyspělej, abych znal celou pravdu.
Jak to mám udělat? Jak ho mám láskyplně odkopnout?
A co místo toho budeme dělat my tři?
Ráda vás konečně poznávám. Mario se omlouvá, je v New Yorku.
A Ruby je v Marinu s přáteli. A dvojčata se začala hádat,
tak jsme je nechali doma coby dárek pro vás a pro nás.
Viď, Rubene? Rubene!
Jako bys jí z oka vypadla. Tvůj obličej je její obličej.
- Ano. - Máte nádherný dům.
- Ano. - Půjdeme dovnitř?
- Ano. - Paráda!
Jdi za nima! Nabídni jim sýr. A obejmi je.
Máme problém.
Tak tady to schovala. Hrály jsme hru, při který si vymýšlíme hry.
Její se jmenovala Zmiska. Misky zmizely asi sem.
- Co? - Prohrála jsem. Jak ohřejeme jídlo?
To nevím. Ale moji mísu s kešú ohřívat nemusíme.
- Podává se to syrové. - Tyhle zvratky ne.
Dnes je Marilunino první jídlo s rodinou.
Udělá na ně první dojem, což bývá i poslední dojem.
A nemůžeme ji zklamat tím, že se budou muset dusit něčím,
co páchne jako přeplněnej autobus nebo plac pornofilmu.
- Chápu! Pro tebe to není. - Není to pro nikoho.
Víš, že můj přítel je v gangu.
Na to jsem zapomněla. Fajn. Co k tomu ještě máš?
Protože tohle je moje první Díkůvzdání s přítelem.
Bez urážky, Davino, ale má rád masíčko, pouhá láska ho nenasytí.
Řekla jsi „láska“?
- Jo. Rusty říkal, že se do mě zamilovává. - A ty do toho taky?
- Teda do něj? - Hudry, hudry, ženský. Nesu ptáka.
- Kde máš pečenýho krocana? - V ruce. Je z nejlepšího lahůdkářství.
- Nebuď negativní. Udělám bramborovou kaš… - Vysníme si jídlo.
- Ahoj, zlatíčko. - Jak se cítíš?
- Pořád je mi trochu nevolno. - Mám přijet domů? Můžu…
Zůstaň tam, stará se o mě Lucia.
Hele, říkal jsem ti, ať si to užiješ, a Gloria mi slíbila, že si to užiješ.
Tak se bav. To je rozkaz.
- Už se bavím. - Postarej se o svou sestru.
Nevím, co se to s váma dvěma děje, ale jste rodina a to je důležitý.
Ines, slib mi to.
Slibuju.
- Moje sestra vás musela zbožňovat. - Byla jsem její oblíbenkyně, viď?
- Miláčku! - Je to bizarní.
Jsi úplně stejná, ale nejsi.
To je dobře. Ne, já vím. To máš nejradši.
Jsem moc rád, že se bavíš.
Dobře, dobrou. Taky tě mám rád.
- Ahoj. - Jak se má babička?
Dobře. Zatím se s mámou nepohádala.
Jsem rád, že spolu tráví čas, ale bábinka mi už chybí. Za rok si ji nechám pro sebe
- a uděláme jí večeři. - Spolu?
Ty a já.
Pohyb, lidi! Všichni musíme pracovat systematicky. Je to věda a matematika!
- A trochu umění! - Dáme tam máslo?
Chceš mě sabotovat? To tam dáš studený až jako poslední!
- Jo. - Brambory chládnou!
To ti přijde měkký? Hni sebou! Ztrácíme teplo.
Musí jít znovu na sporák. Máme ještě 30 vteřin na záchranu.
- Pohyb! Jako byste to už někdy dělali! - Nedělali!
Zajdu pro mořský řasy, zatímco se uklidníš.
- Jo, moje úzkost dostává zabrat! - Fajn, vypadněte! Hnusíte se mi!
Přicházím o rozum.
Je všechno v pořádku, nebo jsou v ráji potíže?
Já a Cam? Je to lepší než kdy dřív. Rozešli jsme se.
Cože? Řekla jsi to tak v klidu. A ty fakt klidnej člověk nejseš.
Pravda. Ale jsem v klidu, protože mám víru a tajemství.
Můžu ti to říct?
Když mi byly tři, moje babička, co taky měla třetí oko, mi něco řekla, než umřela.
Taky jsi zjistila, že tvůj děda je tvůj táta?
- To je fuk, mám normálně starý rodiče. - Řekla mi, že cesta k mýmu pravýmu penisu
- bude plná pozdravů a rozloučení. - Byly ti tři a mluvila s tebou o penisu?
No, umírala a byla dost zhulená.
Ale říkala, že to bude chlápek, co neumí mrkat, jenom mžourat.
- Hloupost. Kdo neumí mrkat? - Můj pravej penis.
Demi, můžu si tě na chvíli půjčit?
Musíme Glorii říct o Rustym a dostat ji z tý falešné situace, než se zamiluje.
- Je pozdě. Už je v tom až po uší. - Proto bych jí to neříkal.
Nic to nezmění. Bude nás nenávidět a zmlátí nás.
A co? Už nás nenávidí a mlátí nás!
- Nemůžu. - To jí neřeknu.
A co?
- Myslíte, že Mariluna zabila svýho muže? - Myslíš, že ho zabila a pozveš nás sem?
Tonio platí Rustymu, aby s tebou chodil!
- Cože? - Je to pravda, Glo.
Viděli jsme inzerát na netu.
- Chtěl ti asi svým způsobem pomoct. - Viděli jste ho to napsat?
- Ne. - A zveřejnit ho?
- Ne. - Viděli jsme to na Toniově noťasu.
Moje sestra to mohla nafejkovat. Ale je snadnější uvěřit týhle šílený lži
než tomu, že mě někdo miluje.
- Tohle není láska. Je to výplata. - Drž klapačku, Ines!
Vím, že se to těžko poslouchá, ale je to pravda.
Co ty víš o pravdě?
Vím, že jsem ti lhala o tom, že má Rusty přítelkyni, ale nelžu přece pořád.
Máš pravdu. Umíš bejt upřímná.
Viděla jsem, co jsi mi napsala do diáře. A je to pravda.
Jseš kletbou. To kvůli tobě máma zemřela.
Měla rakovinu.
Která se kouzelně zjevila, když tě čekala!
- Je v kuchyni víc brambor? - Byly tam, ale zmizely.
Davina. Když se ožere, příhodně zapomíná na to, že je veganka.
Dala jsem tam smetanu, ty falešná veganko.
Cože?
Zdravím, slavící lidé!
Nebojte, uklidí to robot.
- Prej robot! - V životě…
Když jste v mém věku, máte spoustu času na přemýšlení…
a hodně pálení žáhy.
A to pálení žáhy nejsou jenom zažívací potíže, ale taky lítost.
Ze života, co jsem žila a života, co jsem nežila.
- Na rodinu mé sestry. - Na tvou rodinu.
Na moji rodinu.
Slibuju, že nebudu litovat času, který mi ještě zbývá.
A budeme sjíždět hory nebo řeky,
podle ročního období, o svátcích budeme nosit stejná pyžama…
a pořídíme si společně psa jménem Haf Wahlberg. Nebo Mark Hafík.
Nikdy jsem psa neměla, takže bych se o něj s někým musela dělit.
A Glorie… děkuju ti, že jsi mi připomněla, že někdy může být
sklenice z poloviny plná a strašidelný narozeninový pokoj z poloviny prázdný.
Co?
Pardon.
Už jsem skončila. Zvedněte sklenice.
- Na šťastné Díkůvzdání. - Na šťastné Díkůvzdání!
Taky bych rád něco řekl.
Do týhle party jsem se dostal díky práci,
ale je to mnohem víc než práce.
Je to rodina. Ani vám nedokážu říct, jak jsem vám vděčný a jak je to k nezaplacení…
K nezaplacení! Zajímavá volba slov.
Promiň, že tě ruším, ale zvídaví pitomci tady by to rádi věděli.
Zaplatil ti můj strejda, abys se mnou flirtoval a rozptýlil mě?
Je to hloupost. Prostě řekni pravdu.
- Mrzí mě to. - Vidíš, Ines? Mrzí ho to.
Co? Cože? A co tě jako mrzí?
Přísahám, že jakmile mi došlo, jak moc tě mám rád, přestal jsem přijímat peníze.
- Jakmile… - Je to pravda?
- Budu zvracet. - Glorie. Pojď se mnou.
- Probereme to spolu. - A co přesně probereme?
Jak sis se mnou za prachy pohrával?
Dává to smysl. Jak můžeš vědět, co je to láska, když tě máma nikdy neměla ráda?
Přidá si někdo?
Spletla jsem se. Nikdo si nemůže vysnít jinou realitu.
Špatný věci se prostě stávají dobrým lidem. Rusty není skutečnej.
A můj táta umírá a pitomá jsem tady já.
Byl jsem tak hloupá. Narodila jsem se ve sračkách a ve sračkách taky umřu.
- Ticho! - Myslím to vážně.
Ne, já to myslím vážně. Ticho.
Ten papoušek vypadal jako péro s křídly, ale Rusty tě i tak nechal vyhrát.
Jestli tohle není láska, pak nevím, co je. Ach, Glo.
- Dlužíš si, aby ses nadechla a… - Nebuď kokot!
Vím, že jseš herec, ale musíš přestat hrát.
- Nikdo tomu nevěří. - Nic jsem nehrál.
Kámo! Je po všem. Nikdy ti neodpustí.
Přijal jsem práci. A tu špatnost jsem napravil.
- To tys nikdy neudělala. - Kecy. Přiznala jsem se ti.
- Řekla jsem ti, že jsem lhala. - Ale Glorii ne.
Nevěděla jsem jak.
Ani já.
- Díky svý sobecký ségře mám furt hlad. - Nesnědla jsem ti brambory!
- Tak kdo? - To je mi fuk! Jede pro mě Joker.
Vidíš? Provinilá, škrob žeroucí děvka!
Udělal jsem jich dost. To snědla čtyři a půl kila brambor?
- Jseš opilej? - Ne.
Mrk. Mrk.
- Co? - Nic.
Cam je můj pravej penis.
- Co je? - Ty brambory má strejda Emilio!
- Kdo? - Ta miska s obličejem!
- Cože? - Všichni přestaňte pít.
Jsem svůj největší nepřítel a musím si přestat škodit.
To jsi. Rusty si ty peníze nevzal a přiznal to.
To dokazuje, jak moc mu na tobě záleží!
A to okřídlený péro. Vybral si okřídlený péro.
Musím přestat být tak odsuzující a kontrolující a začít být zranitelná.
Nesmí si myslet, že je to beznadějný. Musím se mu omluvit.
Bingo.
Není zač.
- Čeká mě pár omluv. - Jdi si pro svýho chlapa.
A pro kámoše. Mám pro tebe překvapení, co potřebuje publikum.
Nevím, proč je pro mě tak těžký přiznat si svoje chyby.
Asi se bojím, že jsem svýma chybama.
Nejseš. Jseš člověk. Žárlivost v nás ve všech vyvolává to nejhorší.
Já nežárlím.
Vrať se zase na zem. Já dobrovolně nepřijala práci pod rouškou podvodu.
Jseš holka, co sabotovala sestru, protože jí odmítnul chlap.
- Myslíš si, že se mi furt líbíš? - Proč teda mluvíš se mnou a ne s ní?
- Jseš takovej kokot! - Musíš se přes to přenýst.
Možná že když to ze sebe dostaneš, bude po všem. Tak mě polib.
- Udělej to. - Nechci tě líbat.
Fajn, nelíbej, ale přenes se přes to.
Vidíš? Nic! Vůbec nic necítím.
Rusty?
- Já vím. Vím, byla jsem kráva. - Už nemusíš nic říkat.
- Neříkej to, prosím. - Oběma jsem vám řekla ty nejhorší věci.
Moc mě to mrzí. Odpusťte mi, prosím.
Pojďte, Mariluna má překvapení.
No tak…
- Můžeme ti pomoct? - Ne, to by nebylo překvapení.
To nejspíš řekla manželovi, než ho zabila.
- Gratuluju. - Co to je?
- Šek, hlupačko. - Ale proč? Na co to je?
Abych ti ukázala, že dobrým lidem se nedějí jen špatné věci. Ale i dobré.
- Navíc jsem bohatá mrcha, co miluje hry. - Panebože. Jsme na skrytý kameře?
- Žádná kamera. Jen vám to změní život. - Co to znamená?
- Peníze! Kolik? - To záleží na vás všech.
Můžu vám hned teď napsat šek na milion dolarů.
- Bez jakýchkoli závazků. Byl by to dar. - Jo!
Nebo se můžete rozhodnout utratit ten milion za tři měsíce
a nic za něj nemít. A vyhrajete deset.
- Deset dolarů? - Deset milionů.
- To je vtip. - Ne.
- Co znamená „nic za něj nemít“? - Nemůžete si koupit nic, co si necháte.
Musíte zkrátka utratit ty peníze, ale nesmíte je rozházet.
- To nedává smysl. - Bude dávat, pokud si zvolíte tohle.
- Jak těžký je utratit peníze a nic nemít? - Příběh mého života.
To budete muset zjistit. Ale když selžete, nedostanete nic, tak vybírejte moudře.
- Už půjdeme. - Vyprovodím vás.
Glorie.
Až budu pryč, rozhodni se. Pak podepíšu ten šek.
A taky menší, který vám proplatí.
- Co? - To je tolik peněz!
Sakra. Kolik prachů potřebuješ na takovej barák?
Nevím. Ale ta skrýš prachů z RollerWorldu by byla dobrej začátek.
- Pořád řešíš ty sračky? - Slyšel jsem Davininu ségru.
Říkala, že Jamal a ta babka Martinezová našly prachy z RollerWorldu.
Jestli je našli, jsou skutečný.
I kdyby ta bába ty chechtáky měla, je mrtvá.
Kde jsou ty love? Jsou to Santosovy prašule.
Z doby, před 40 lety! Ty peníze jsou pryč, kámo.
Taková zábava!
- Víš, co je karmická náhoda? - To přece neexistuje.
Mrkej.
Mrtvá ženská se prochází se svojí rodinou.
- Ta svině předstírala svoji smrt. - Aby si nechala ty love, krucinál.
Zapomněla jsem balónky!
Tohle je šílený. Může mi to změnit život. Naše životy. Milion dolarů.
- Nebo deset. - Což změní všechno.
- Opravdu, jen dočasně. - Co mám dělat?
- Podle Cinnamon přeje štěstí odvážným. - Ve všem měla pravdu.
Ne, neměla. Říkala, že někdo umře a nikdo nezemřel.
- Odejděte. Tohle je soukromej pozemek. - Máš něco, co patří nám.
To je všechno? Nechala sis o tý předtuše něco pro sebe?
Jo, říkala, že jedna sestra bude zkázou druhý.
Pletete si mě se sestrou. Jmenuju se Mariluna, ne Marisol. A vaše peníze nemám.
Nedělej z nás blbce! Dej nám naše prachy.
Nemůžu uvěřit, že se to děje. Celej život jsem očekávala špatný věci
a špatný věci se děly. A byla to moje chyba.
Přivolala jsem to. Byla jsem sama sobě prokletím.
Kdybych měl víc důvěřovala víře,
viděla bych dobro, který kolem mě vždycky bylo.
Hej, babko!
- Nedělej to. - Vždycky jsem vsázela na sebe.
Protože to vždycky byla sázka na jistotu. Ale teď je tomu konec!
Dneska přestanu sázet jenom na sebe a začnu sázet na nás všechny.
Mysleli jsme, že ta krabice je prokletím, ale byla požehnáním.
Všechny nás přivedla až sem. K našemu okamžiku! Kašlu na snadný prachy.
Pojďme na to ve velkým! Utratíme milion a dostaneme deset.
Můžeme změnit naše životy k lepšímu.
Konečně dostaneme, co si zasloužíme a zachráníme mýho tátu! Nejsme prokletý!
Překlad titulků: Jakub Doležal