Era 16 decembrie, în preajma sărbătorilor. Oamenii făceau cumpărături de Crăciun.
Eu eram în biroul meu fără ferestre, ca de obicei,
și lucram la cazul Castellano.
Paul Castellano își așteaptă judecata în cel mai mare caz de crimă organizată.
Un caz la care lucram de aproape un an.
Acuzat de crimă, șantaj, trafic de droguri și înșelăciune.
Paul Castellano era considerat liderul șefilor mafioți în anii '80.
Era capul celui mai mare grup mafiot, familia Gambino.
Castellano a părăsit astă-seară tribunalul federal din Manhattan
după ce a achitat cauțiunea de două milioane.
Credeam că aveam un caz imbatabil, pe care doar îl puneam la punct.
Brusc, mi s-a înroșit telefonul. Eram apelată pe toate liniile.
Eram în redacție la Channel 11.
Brusc, am auzit în scanerul poliției că se trăgeau focuri în Midtown.
Focuri de armă trase pe stradă în jurul orei 17:20.
Pe 46th Street, chiar lângă Sparks Steak House.
- Omul e pe stradă? - Da, zace lângă mașină.
Doi oameni au fost uciși cu nerușinare imediat după ora 17:00
în Midtown, înainte de Crăciun.
Vinovații păreau să fie bărbați albi.
Toți trei aveau trenciuri cafenii.
Agentul FBI mi-a zis: „Laura, stai jos?”
L-am întrebat: „E totul în regulă?” Mi-a zis: „Nu. Castellano e mort.”
Marele Paul Castellano, cel mai puternic cap mafiot din America, e mort.
A fost ciuruit de gloanțe
în timp ce cobora din limuzină împreună cu garda sa de corp,
Tommy Bilotti.
Am încremenit. Mi-am zis: „Doamne…”
Pierdusem un an de muncă.
Regele e mort.
Ce naiba s-a întâmplat?
Era ceva colosal! De parcă ai împușca președintele.
Cine ar avea tupeul să-l omoare pe liderul capilor mafioți?
Mi-am sunat căpitanul și i-am zis
că Paul a fost ucis, dar el era foarte calm.
Când i-am auzit tonul, m-am gândit: „La naiba!”
Când am închis telefonul, am zis: „Fir-ar, au făcut-o!”
La câteva ore după atacul de pe 46th Street,
a devenit clar pentru toți
cine comandase execuția, și anume John Gotti.
Guvernul spune că John Gotti e un ucigaș cu sânge-rece.
NOUL CAP AL FAMILIEI GAMBINO
E cel mai puternic cap mafiot din America.
Că bine zici!
John Gotti era un supererou Marvel
dinainte să apară filmele Marvel.
Era personajul perfect pentru New Yorkul acelei epoci.
INAMICUL PUBLIC NR. 1 ADEVĂRATUL CAP MAFIOT
IGNORĂ LEGEA
Mafia ar trebui să fie o organizație secretă.
El a etalat-o.
A expus-o în fața camerelor.
Îi plăcea să fie în centrul atenției, iar publicul îl iubea.
A făcut poliția să pară incompetentă.
E ACASĂ, E LIBER!
Nu-i păsa de FBI.
Nu-i păsa dacă erai arestat sau închis.
NEVINOVAT
A fost o insultă la adresa guvernului federal.
MARTORUL ACUZĂRII DISPARE
Era un ucigaș, un gangster.
Noi controlam orașul.
Iar acum, încercam să-l doborâm.
Pe scurt, să-l prindem pe Gotti.
Ascultă la mine!
Oi ști tu 50 de Andy, 500 de Carl,
25 de Al și 30 de Paul.
Există un singur John Gotti.
PRINDEREA LUI GOTTI
New Yorkul anilor '80 era cadrul perfect pentru un infractor.
Scăpai basma curată cu orice!
Scăpai nepedepsit pentru crime, trafic de droguri și șantaj.
Noi făceam legea în New York.
Puteai scăpa basma curată cu orice!
Făceam milioane pe străzi.
Ne etalam hainele din blană de nurcă și bijuteriile.
- Erau simbolul extravaganței. - Da.
Oamenilor nu le venea să creadă.
Cine n-ar fi vrut să fie ca noi, un infractor?
John Gotti era chintesența opulenței.
Era un om de temut.
S-a lansat căutarea ucigașului capului mafiot Paul Castellano.
BIROUL FEDERAL DE INVESTIGAȚII
În 1985, aveam 29 sau 30 de ani.
Eram agent FBI de vreo cinci ani.
Uciderea lui Paul Castellano a fost un caz foarte important.
Încercam să anchetăm cazul pe teren.
Am avut norocul să avem informatori în interior,
care i-au denunțat pe Gotti și pe mulți dintre trăgătorii implicați.
Dar nu puteau să depună mărturie și să spună adevărul.
Riscau să fie expuși.
Așadar, am căutat martori care să identifice făptașii.
Oamenii nu vorbeau. Nu, nici vorbă!
Cine să-i acuze?
Trebuia să fii idiot, fiindcă zilele îți erau numărate.
Le era frică, știau de ce era în stare mafia.
New Yorkul n-a mai văzut de 50 de ani o execuție mafiotă de o asemenea amploare.
Când am auzit despre uciderea lui Castellano din 1985,
mi-am dat seama că John Gotti comandase execuția.
Eu și Gotti am avansat în ierarhie în anii '70.
Jefuiam camioane cu Tommy DeSimone.
Tommy din Băieți Buni, personajul interpretat de Pesci.
Cum adică să nu fiu ca el?
Ca să avansezi în mafie, trebuie să comiți o crimă.
Abia apoi ești privit ca un potențial membru.
John Gotti avea mult tupeu.
Era dispus să ucidă fără să pună întrebări.
Ordinele șefului trebuiau respectate.
MAI 1973
James McBratney era un tip dur din Staten Island,
a cărui clică răpea mafioți italieni pentru a obține răscumpărare.
S-a împrăștiat vorba și Gotti a primit misiunea de a-l ucide pe McBratney.
John și doi tovarăși au mers în Staten Island și l-au ucis în bar.
Cei trei bărbați s-au bătut cu McBratney.
Apoi, cu furie năvalnică, au răsunat trei focuri de armă.
Jimmy McBratney a murit și cei trei bărbați au fugit.
John a fost arestat.
POLIȚIA DIN NEW YORK
A fost închis și a ieșit în '77. Atunci a devenit mafiot.
Își dovedise loialitatea.
Devenise prietenul lor.
Există mulți termeni argotici,
dar toți desemnează faptul că devenise membru al mafiei.
Se lăuda că avea să devină capul mafiei din New York,
iar eu am râs.
Dar el era mult mai inteligent decât avea lumea impresia.
IULIE 1977
DECEMBRIE 1985
Astăzi, unii polițiști speculau discret
că execuția liderului capilor mafioți
a fost comandată din familia Gambino.
Era foarte frustrant pentru noi, agenții FBI.
Știam cine erau vinovații, cine ordonase atacul.
Dar trebuia să le dovedim vinovăția în instanță.
Era o responsabilitate uriașă.
Nu găseam martori.
Eram disperați să instrumentăm cazul.
O familie mafiotă se conduce ca o afacere.
Se întâlnesc ca să discute, să adune bani, să dea ordine,
să comită infracțiuni.
Am intensificat supravegherea lui Gotti și am observat că se întreținea des
la Bergin Hunt & Fish Club din Queens.
Fiecare familie avea un club,
iar John Gotti îl avea pe acesta.
Tata m-a dus acolo când aveam 12 sau 13 ani.
Atunci am început să înțeleg
ce îndeletniciri avea tata și în ce anturaj se învârtea.
Bergin Hunt & Fish Club era biroul nostru.
Socializam și discutam despre crime.
Ne începeam ziua la clubul social, cu prăjituri și cafea,
iar apoi prădam New Yorkul până la sfârșitul zilei.
Voiam să-i ascultăm.
Îi vedeam intrând în club și știam că discutau.
Voiam să le înregistrăm discuțiile. Puneau la cale ilegalități.
Ușor de spus, greu de făcut!
Cel mai dificil la acest caz era
că toate organele de drept râvneau la informații.
Aveam o înțelegere cu DCCO-ul din cadrul poliției.
Toți îi vânau.
DIRECȚIA DE COMBATERE A CRIMEI ORGANIZATE
Direcția de Combatere a Crimei Organizate nu avea resursele FBI-ului.
FBI-ul era ca Forțele Navale.
Aveau efectiv și buget.
Aveau toate cele necesare.
În schimb, DCCO-ul era ca o echipă SEAL.
Noi ne mișcam mult mai repede.
Eram puțini, dar agili.
Am devenit rivalii FBI-ului.
Așadar, FBI-ul s-a străduit din răsputeri să ne ajungă din urmă.
Investigația ne-a ținut cu un pas înaintea FBI-ului.
Aveam motive întemeiate de suspiciune
și am montat un microfon în Bergin Hunt & Fish Club
cu șapte luni înainte să fie ucis Paul Castellano.
DECEMBRIE 1985
APRILIE 1985
În anii '80, când urmăream mafioți, nu era o sarcină ușoară.
De când plecau de acasă până seara, când se întorceau,
se uitau mereu peste umăr.
Dar mulți sunt sclavii obișnuinței, ca John Gotti.
Pleca de acasă la aceeași oră
și mergea zilnic în același loc.
La Bergin Hunt & Fish Club, pe 101st Avenue.
Fiindcă știam că Gotti era un individ promițător,
ne-am gândit că acolo trebuia să ne investim timpul și banii.
Știam că toți încercaseră să monteze microfoane în club.
Procuratura din Queens și FBI-ul dăduseră greș.
Așadar, trebuia să acționăm cu multă precauție.
Știam că eram niște intruși în acel cartier.
Deci eram ca nuca-n perete.
Oamenii erau cu ochii în patru.
Așadar, a trebuit să improvizez.
Am pus un detectiv să parcheze zilnic un camion
pe o stradă de lângă Clubul Bergin
și să scoată cartoane, pe care să le ridice gunoierul.
Oamenii s-au obișnuit să-l vadă.
Detectivul bea o cafea la bistroul de peste drum,
citea ziarul, se urca în camion și pleca.
A devenit o rutină cu care oamenii s-au obișnuit.
Cred că a durat cam o lună.
LUNI, 6 MAI 1985
LUNI, 13 MAI 1985
A venit și ziua când am decis să acționăm.
Aveam un om tare iscusit la forțarea încuietorilor!
În acea după-amiază, detectivul a așezat o cutie de frigider
chiar lângă ușă.
Ideea era următoarea.
Pentru orice trecător, părea o cutie goală sprijinită de clădire.
În cutie…
era lăcătușul.
O parte a cutiei era tăiată.
După ce a descuiat ușa, ne-a făcut semn.
Echipa de acces s-a deplasat pentru a monta microfoane.
Eu supravegheam.
Vedeam fața clădirii.
Primul lucru pe care îl faci înăuntru e să inspectezi.
Unde e cel mai probabil să se adune oamenii
și să le auzi discuțiile?
Era o ușă care dădea în camera din spate.
Părea să fie o frizerie.
Era amplasat un scaun obișnuit de frizerie,
cu telefonul alături.
E clar că acolo stătea John.
Îi știam personalitatea, toți erau mai prejos de el.
Așa că am montat un microfon acolo.
Erau înăuntru de 20 sau 25 de minute
când, brusc, a trecut o mașină.
S-au oprit și s-au uitat spre club.
Era o situație foarte periculoasă.
Am avertizat echipa.
Ați trezit suspiciuni. Aveți oaspeți.
Am auzit pe cineva scuturând ușa.
Urmau să intre? Aveau arme?
Le-am zis: „Nu mișcați! Noi suntem hoții.
Să vedem ce fac!”
Am decis să ies din ascunzătoare.
Nu știu de ce, dar m-au urmărit.
S-au ținut după mine vreo 1,2 km.
Echipa și-a terminat rapid treaba
și a spălat putina.
Microfonul era montat.
I-am făcut legătura analistului nostru, Greg Stasiuk,
ca să asculte și să extragă informațiile.
Încă de la primele conversații interceptate
i-am auzit plănuind o crimă.
Mi-am zis: „Doamne! Dau totul pe față. Uimitor!”
Cu o armată îl răpui!
O să mă vâneze și agenții, și acoliții lui.
Dar se auzea ciudat, era ceva putred la mijloc.
Big Boy Fritz! E totul pregătit, te așteaptă.
Dar nu era nimeni în cameră.
Era pornit televizorul și se difuza un film cu mafioți. Vorbeau actorii.
Într-un final, am auzit vocea lui John Gotti.
Trebuie să înveți să-ți ții fleanca.
Are o voce impunătoare.
Vrei roșii?
Nu vrei roșii de seră, sunt portocalii și fade.
Avem 90 de secunde ca să stabilim dacă conversația e ilegală.
Apoi, trebuie să oprim înregistrarea.
După vreo două minute, reluăm interceptarea.
Găsești roșii din Israel în perioada aia. Au tot ce-ți trece prin cap.
Flecărea în acele 90 de secunde, erau chestii plictisitoare.
Ce ardei umpluți face nevastă-sa!
Trebuie să-i guști, sunt o nebunie!
Dar aflam destule și în acel răstimp.
Bobby, la nunta cui am fost weekendul ăsta?
La fiul lui Frank DeCicco.
- Și a cui a părut să fie? - A ta.
Ne dădeam seama din conversații
că toți îl priveau cu considerație.
Era admirat de acoliți.
E un nemernic, John Gotti.
Oi fi eu o pacoste, dar sunt prieten adevărat.
Era mereu isteț, ager și haios.
Avea o prezență captivantă.
Atrăgea oamenii ca un magnet.
Urmăream meciurile pe care pariam, dar nu mai pot. Îmi fierbe sângele-n vene.
John Gotti era dependent de jocurile de noroc.
S-a dat startul celei de-a opta reprize.
Aș fi umplut o întreagă enciclopedie
cu moduri de a pierde o cursă, ar fi fost un bestseller.
Ordinul inițial al instanței îți permite 30 de zile de supraveghere electronică.
Apoi, trebuie înnoit.
Trebuie să găsești infracțiuni în conversații
pentru a reînnoi supravegherea electronică.
Problema era că, fiindcă Gotti paria,
se estompa granița dintre actele legale și cele ilegale.
Nu e ilegal să pariezi.
Să deții o afacere de pariuri sportive e ilegal în New York.
…o sută șaptezeci și cinci de metri. New England, cu două goluri în 15 secunde!
Am decis că nu merita să ținem microfonul acolo.
Am înștiințat instanța și am sistat interceptarea.
Nimic din cele auzite nu indica faptul
că Gotti plănuia un atac asupra lui Castellano.
OCTOMBRIE 1985
DECEMBRIE 1985
Principala știre din Manhattan rămâne execuția marelui Paul Castellano.
Casa funerară din Brooklyn e plină de flori astă-seară,
la priveghiul lui Castellano,
unele sigur trimise de cel care a ordonat crima.
Speculațiile polițiștilor îl vizează
pe cel care ar fi profitat cel mai tare de pe urma morții lui Castellano,
presupusul cap al familiei Gambino și posibilul succesor, John Gotti.
La o săptămână după atac, s-au întâlnit toți căpitanii.
L-au ales lider pe John, care a dat o mare petrecere de Crăciun în El Carib.
Ca să vă faceți o idee,
era ca atunci când vedetele de cinema așteaptă Premiile Oscar.
Se reuneau toate familiile și toată lumea aștepta.
„Să mergem! E seara cea mare.”
Era plin! N-aveai loc să arunci un ac.
Toți voiau să-i intre în grații.
A venit toată familia, erau vreo trei sute de oameni acolo.
Am fost și eu invitat. Atunci a fost proclamat lider.
A intrat debordând de energie.
Cu umerii în spate, foarte încrezător. Avea o personalitate foarte puternică.
Și toți mergeau la el.
„Salut, John! Felicitări!” Îl pupau și-i strângeau mâna.
Eram încântat! Era în cartierul meu.
Aveam o relație bună cu șeful, mă plăcea.
Eram în al nouălea cer.
Uitați-vă la fața acestui bărbat! Ar putea fi deja noul lider mafiot.
Oamenii legii cred că el ar fi ordonat execuția.
Îl cheamă John Gotti.
E membru al familiei mafiote Gambino, pe care o conducea Castellano.
Când îi vezi poza, îți atrage imediat atenția.
Era un bărbat chipeș.
Am demarat cercetările.
Am aflat că era vânzător de instalații sanitare,
conform cărții de vizită, și făcea 25.000 de dolari pe an.
Dar mergea cu un Mercedes de 60.000 de dolari.
BĂRBAT DIN QUEENS, URMĂRIT PENTRU CRIMĂ
După ce Castellano și Bilotti au fost uciși,
am verificat înregistrările, în căutare de informații
care ar susține implicarea lui Gotti în dubla omucidere.
Detectivul supraveghetor marcase unele înregistrări drept inaudibile.
Am fost nevoiți să verificăm toate casetele,
mai ales pe cele inaudibile.
Atunci am început să punem totul cap la cap.
Am identificat că, la începutul verii,
era multă tensiune în familia Gambino,
între Paul Castellano și John Gotti.
Ticălosul ăsta mă scoate din sărite. Ne-am săturat de imbecilul ăsta!
Să se ducă dracu'!
Paul, vezi-ți naibii de treabă!
Paul Castellano avea o regulă.
Dacă făceai trafic de droguri, erai omorât.
Asta nu-i convenea lui John Gotti la începutul acelei veri.
Doi acoliți de-ai lui John făceau trafic de droguri.
Fratele lui și prietenul lui cel mai bun.
Au fost arestați și acuzați de trafic de droguri.
- Șterge-o! - La o parte!
Exista un cod standard în mafie.
Nu făceai trafic de droguri,
fiindcă puteai să fii prins și să înfunzi zeci de ani pușcăria.
Unii primeau închisoare pe viață.
Guvernul le oferea înțelegeri acelor indivizi.
„Vrei să putrezești după gratii sau să devii martor sau informator?”
MAFIA ÎȚI VINE MEREU DE HAC
Așadar, traficanții erau omorâți.
Mulți dintre ei respectau regulile și nu făceau bani,
dar tinerii întorceau banii cu lopata.
Eu eram traficant de droguri și vindeam heroină și cocaină.
Pe atunci, făceam 20.000 pe săptămână. Era o avere!
Sal era cel mai bun furnizor de cocaină.
Nu-mi lua niciodată bani și avea mereu cocaină.
Toți vindeau droguri.
Exista o regulă secretă, pe care nu o respecta nimeni.
Doar cei ca tatăl meu, cei de modă veche.
Băieții veneau la tata cu valize pline de heroină
și-i ziceau: „Andy, fă și tu un ban grămadă!”
El zicea: „Nu vreau chestia aia!” Iar eu: „Ia-o! Glumești?”
Zicea: „Nu, sunt bani murdari.”
„Ești un criminal. Te preocupă banii?”
Iar el: „O să mă omoare ca să dea exemplu.”
Acoliții lui John și-au dat seama că erau la ananghie
și că se apropia ziua judecății.
Toți sunt speriați, John.
Dă-i naibii! Noi nu suntem.
Eu fugeam speriat când pierdeam la pariuri.
Ce-mi pasă mie de rahatul ăsta?
John se înconjurase de indivizi periculoși.
Fiindcă știa ce avea să facă
și voia să fie puternic.
Cu o săptămână sau două înainte să fie ucis Paul Castellano,
Paul l-a trecut cu vederea pe John
și l-a numit pe Tommy Bilotti mâna lui dreaptă.
Asta a fost marea greșeală.
John a fost revoltat.
Se credea următorul la rând.
Nu vă vrem pe tine și Bilotti.
Aceea a fost picătura care a umplut paharul.
Mă pun și eu în locul lui John Gotti.
„Uită-te la el! Vrea să-mi ucidă fratele.
În loc să mă facă pe mine mâna dreaptă, l-a făcut pe Tommy Bilotti.
Ce înseamnă asta? O să mă vâneze.”
Ticălosul…
E o lichea și așa o să rămână.
Poc! Lichea afurisită!
Paul Castellano știa că John era o amenințare
și voia să scape de el.
I-a menționat cuiva că avea să-l lichideze pe John Gotti
imediat după Crăciun.
John Gotti era un gangster și nu-i păsa de Crăciun.
Era ucis dacă nu ucidea.
Aia a fost ultima picătură.
Ne-a atras în mod special atenția o casetă înregistrată în iunie 1985.
Nu se auzea prea bine.
INAUDIBIL
PAUZĂ
O mai ascultaserăm, dar nu prea îi acordaserăm atenție.
Dar acum, o ascultam întruna.
Știi ce o să le facem? Tommy și celălalt…
Tommy și celălalt…
…o să fie ciuruiți.
Știi ce o să le facem? Tommy și celălalt o să fie ciuruiți.
Eram entuziasmați.
Aveam o conversație despre o posibilă crimă.
Fiindcă, în decembrie 1985, Castellano și Bilotti au fost uciși.
Gotti era principalul suspect.
FBI-UL
Adunam probe și îl supravegheam.
Dar John Gotti nu avea să mai împuște oameni pe stradă.
Dădea ordin de execuție.
Dar trebuia să dovedesc asta.
Trebuia să ascultăm conversațiile lui John Gotti
ca să-i putem băga la pușcărie.
Intenția era să montăm un microfon în Clubul Bergin.
Dar am aflat că DCCO-ul ne-o luase înainte.
E presant să vânezi un asemenea mafiot.
Sunt multe orgolii la mijloc, și alte entități vor să-l acuze.
E un caz important pentru un om al legii.
Bruce avea un singur obiectiv,
și anume familia Gambino.
Nu exista nimic mai important pe lume și era cazul lui.
Nimeni nu trebuia să se bage.
Așa stăteau lucrurile.
Ei nu ne agreau, așa că nu intram în contact cu ei.
Nu dezbat subiectul.
Eram cei mai puternici din New York la vremea aceea
și voiam să avansăm cazul.
Pe 26 decembrie, am repornit microfoanele din Clubul Bergin.
Am reluat supravegherea lui Gotti.
Atunci am tras lozul cel mare.
Ascultam conversațiile la care nu mai avea nimeni acces
la câteva zile după ce devenise șef.
Nu accepta să fie contestat.
Mă crezi prost? Ascultă la mine.
Pot să-ți nimicesc toți căpitanii fără să încalc legea.
Noul șef are puterea asta.
John Gotti povestea cum veneau oamenii să-l laude.
Mi-a zis: „John, am știut mereu.
Și când erai tânăr știam c-o să devii șef. Sunt așa de mândru, jur!
Tu ești dumnezeul nostru.”
Atunci afla din ce făcea bani Paul Castellano.
Atât.
Atât?
Ai vreo 50 de milioane de dolari.
L-am înregistrat vorbind despre banii
care veneau dinspre faleză, dinspre Concrete Club
și dinspre toți căpitanii și soldații.
Și, mai mult decât atât, le menționa numele întreg.
Joe Butch. Frankie DeCicco. Joe Gallo.
Jimmy Coonan. Bobby Kabert. Tony Lee. Sonny Ciccone. Tommy Gambino.
Vedeam că omida ieșise din cocon și se transformase în fluture,
în șeful familiei Gambino,
și interceptam multe conversații.
După ce John a devenit șef, noi controlam orașul.
Toate profesiile, sindicatele și afacerile.
Nu se construia fără aprobare.
Se vârâseră în toate.
Oameni care dețineau companii mari au fost șantajați.
Plăteau fiindcă le era teamă, era un individ înfricoșător.
Nu și pentru noi.
Pentru noi, a fost grozav. Puțin spus!
Făceam zilnic 90.000 sau 100.000 de dolari.
În fiecare zi. Sunt mulți bani!
Legea o să fie dură cu noi, bine?
Dar, dacă îmi văd un an de treabă fără să fiu întrerupt,
o să construiesc ceva imbatabil,
care n-o să piară nici dacă murim.
- Ar fi un lucru bun. - Frumoasă moștenire!
După uciderea lui Paul Castellano, John Gotti n-a fost acuzat.
Avocatul lui John Gotti ne-a declarat că agenții FBI nu i-au interogat clientul.
Nu i-au solicitat nici interviu.
Dar a reapărut un vechi caz de agresiune, o ceartă pentru un loc de parcare.
Gotti urma să fie judecat în Queens, pe teritoriul lui.
Era implicat un reparator de frigidere pe nume Romual Piecyk.
FEBRUARIE 1986
Cam cu 18 luni înainte de uciderea lui Castellano, în 1984,
Piecyk se întorcea de la muncă acasă, în Queens,
iar o mașină parcată neregulamentar îi bloca accesul pe stradă,
așa că a început să claxoneze.
PARCAREA ȘI STAȚIONAREA INTERZISE
John Gotti l-a pocnit și s-au încăierat pe stradă.
EVITAȚI AMBUTEIAJELE
Ne-am mirat. Era atât de prost încât să pocnească pe cineva în plină zi?
Dar era cu capsa pusă în ziua aia.
Piecyk s-a supărat foarte tare și a depus plângere,
iar poliția i-a arestat pe John Gotti și pe prietenul lui.
Patru polițiști l-au arestat pe Gotti la câteva minute după agresiune.
Asta a fost în 1984.
Derulăm la începutul anului 1986.
FEBRUARIE 1986 PRIMA AUDIERE
Procurorul din Queens voia să judece în instanță cazul de agresiune și furt.
Lucram ca procuror la Procuratură.
Era un caz cât se poate de simplu, care implica un mafiot.
Exista un martor ocular și vinovatul fusese arestat imediat.
Nu ne temeam că ne putea periclita cazul de omucidere.
Și informatorii care ne raportau se amuzau pe seama incidentului.
Deși nu părea așa de grav,
dacă se solicita mărirea pedepsei în baza antecedentelor,
Gotti risca până la 15 ani de închisoare.
Pentru el, dacă era condamnat, era ceva grav.
Cazul a fost trimis în instanță când John Gotti era capo,
era unul dintre cei 20 sau 30 de căpitani.
Vă închipuiți?
Depui plângere împotriva unui necunoscut fiindcă te-a agresat pe stradă
și afli apoi că e noul cap mafiot.
NOUL CAP MAFIOT CONDUCE FAMILIA GAMBINO
În pregătirea procesului, am încercat să-l contactez pe Romual Piecyk.
Dispăruse, nu l-am găsit nicăieri.
Nu mai locuia în același loc și numărul lui era nealocat.
Rămăsesem fără martor.
Cazul depindea de mărturia lui Romual Piecyk,
dar parcă dispăruse de pe fața pământului.
Misiunea noastră e să găsim, hărțuim și ucidem martori.
Tata îmi spunea: „Banii nu se fac la pârnaie.”
Așadar, când cineva ne face probleme…
facem tot ce putem ca să rămânem liberi.
CAMERA DE GARDĂ
Până la urmă, poliția l-a găsit într-un spital din districtul Nassau.
MARTORUL ÎMPOTRIVA LUI GOTTI AR FI INTERNAT ÎN SPITAL
Când l-am văzut cu brațul bandajat, la ce m-am gândit?
Parcă era un film prost.
Se spune că e un cap mafiot notoriu.
Nu mai voia să depună mărturie.
Dar nu avea de ales.
Era un martor obligat să depună mărturie.
PROCESUL „NAȘULUI”
Romual Piecyk și soția lui, Jeanette, trăiesc în frică
de când Piecyk l-a acuzat pe notoriul cap mafiot al familiei Gambino,
John Gotti, în urmă cu 18 luni.
Era un circ mediatic.
John Gotti a compărut în instanță.
În sfârșit, cel care ar fi ordonat execuția șefului mafiei
era chiar în fața noastră.
Avea înfățișarea tipică.
Arăta și se îmbrăca precum un cap mafiot.
Nu se dezmințea.
Mafioții dinaintea epocii sale
păreau mereu să fie moși în costume șifonate sau treninguri.
Nu erau prea atrăgători,
dar el părea o vedetă de cinema.
A venit într-un costum de două mii de dolari,
cu cravată pictată manual, inel pe degetul mic și freză fără cusur.
Era conștient de prezența presei și de imaginea pe care o proiecta.
- Aveți ceva de declarat? - Nu.
Despre acuzațiile împotriva dv. Ați speriat martorul?
Mie nu mi s-a părut speriat.
Nu era ca ceilalți șefi ai mafiei.
Îi plăcea lumina reflectoarelor.
Nu se ascundea și nu zicea: „Dă-te din calea mea!”
Nu te îndepărta.
Trecea prin mijlocul lor,
de parcă Marea Roșie se despărțea pentru John Gotti.
Erau camere peste tot.
„Am sosit. Puneți reflectorul pe mine!”
Sunt derutați.
Piecyk era în boxa martorilor.
L-am întrebat: „Puteți să vă uitați în jur, dle Piecyk,
și să-i identificați pe indivizii descriși?”
El s-a uitat la tavan.
Erau chiar în fața lui.
În loc să-i arate cu degetul și să zică: „Voi mi-ați făcut-o, de-aia suntem aici”,
a zis: „Nu știu.”
Un martor-cheie în procesul lui John Gotti a făcut brusc amnezie în boxa martorilor.
Credeți că martorul a fost intimidat?
Cred că se teme și că a depus mărturie speriat pentru viața lui.
Judecătoarea Ann Dufficy a respins toate acuzațiile de agresiune.
- Nu mai sunt derutați. - Cum comentați?
După mărturia lui Piecyk,
The New York Post a publicat un articol cu un titlu legendar.
„I Forgotti.”
Și s-a născut o legendă.
După aceea, John Gotti a acaparat toată presa.
Gotti a umplut golul.
Gotti s-a impus în New York
când erau la apogeu criza oamenilor fără adăpost
și epidemia de cocaină,
Reagan desființase sindicatele
și se prefigura inegalitatea veniturilor.
Erau numai știri sumbre în New Yorkul anilor '80.
Brusc, a apărut el și arăta ca un supererou.
Doamne, am prins drag de el! Era salvarea noastră.
New Yorkul era salvat, el era salvatorul nostru!
A apărut pe coperta New York Magazine.
Avea putere și influență.
Totul a căpătat și mai multă amploare.
Atunci a început epoca tabloidelor, iar oamenii erau fascinați.
Povestea a alimentat tabloidele, orașul și imaginația publicului.
John Gotti a captivat imaginația publicului,
iar presa l-a propulsat.
Mafioții sunt egocentrici.
Și John era egocentric.
Mafioții, chiar și eu, mint când spun că nu le place atenția.
Adoră să-și vadă numele în ziar.
Am fost încântat prima dată când mi-a apărut numele în ziar.
Am fost euforic în acea vineri, m-am simțit ca o vedetă.
Și John s-a simțit așa.
Nu-mi pasă ce zice lumea. Știu cine conduce orașul.
Da, sigur a fost palpitant.
Dar, până la urmă, toți am tras ponoasele.
FBI-UL
Ancheta avansează până când epuizezi toate pistele.
Eram în impas, nu puteam elucida cazul în absența unor noi informații.
Interceptam conversații ilegale,
dar nu aveam suficiente probe pentru a instrumenta un caz imbatabil.
Guvernul spune că Gotti conduce familia Gambino,
cel mai mare grup mafiot din țară.
Dar Gotti e un om liber.
Când John Gotti a devenit capul familiei Gambino,
FBI-ul nu avea probe împotriva lui.
Nici DCCO-ul nu-l putea acuza.
Dar noi aveam probe incriminatoare și intenționam să-l acționăm in instanță.
Mă numesc Diane Giacalone
și eram procuror-adjunct în districtul estic al New Yorkului.
MINISTERUL JUSTIȚIEI
Liderul mafiei a dat de belea!
John Gotti riscă să ajungă după gratii peste o săptămână.
Procesul cu Piecyk doar ne-a întărâtat.
Obiectivul nostru era procesul federal în districtul estic, în Brooklyn.
Guvernul american împotriva lui John Gotti.
Acuzațiile erau crimă,
pariuri ilegale, cămătărie și deturnare de camioane.
Instanța a decis că Gotti și alți șapte vor fi judecați pentru fraudă în aprilie.
Guvernul îl încolțise.
CRIMĂ ORGANIZATĂ
LICITAȚII MĂSLUITE
Tata s-a uitat la ziar și a zis…
„S-a terminat totul, am încurcat-o!”
Scuză-mă, John!
Aveam suficiente probe pentru condamnarea lui John Gotti.
Dar nu eram deloc pregătiți pentru avalanșa de reacții.
Subtitrarea: Elena Băncilă