Hodně mafiánů má přezdívky podle toho, co udělali nebo dělají.
Když má někdo rád banány, je to Joey Bananas.
Mně říkali Sally Ubatz,
protože v italštině je to pazzo a to znamená šílený.
Dělal jsem šílený věci.
Když mi bylo 31 dostal jsem od mafie úkol,
abych jel na Floridu a předal zprávu někomu,
kdo spal s manželkou jednoho z nás.
Na Floridě jsem se potkal s chlapem,
co mi dal UPS uniformu a dodávku, a jel jsem do toho domu.
Zaklepal jsem.
Přinesl jsem zásilku. Dveře otevřela přítelkyně.
Odstrčil jsem ji, šel dovnitř a dal mu nůž ke krku.
Pak jsem ho přivázal ke kulečníku.
Pořádně ho potrestáš.
Sundal jsem mu kalhoty.
Budeš ho mučit.
A pak jsem mu uřízl koule.
Nebylo to osobní. Šlo o byznys.
V mafii platí tři základní pravidla,
nespi s manželkou jiného člena,
neprodávej drogy a nikdy nespolupracuj.
Drž kurva hubu.
Pořád otvíráš hubu!
Za to je trest smrti.
Nic horšího jste tehdy udělat nemohli.
Každé dvě sekundy. Hej, drž už hubu!
Museli jste všechno tajit.
Nesměli jste nikdy odhalit žádné informace
a stát se krysou nebo donašečem.
Jestli mě chytí, taky budu krysa.
Když něco prásknete, budou vás mučit.
Něco vám něco uříznou a popálí.
Budete trpět.
Uvázal jsem mu kravatu kolem krku a zabil jsem ho.
Mafie často nechávala těla na ulici.
Chtěli ukázat, co se stane, když někdo nebude poslouchat.
Řekni tomu kreténovi,
že já, John Gotti, mu useknu hlavu.
Zmrd.
Useknu mu hlavu.
DOSTAŇTE GOTTIHO
Údajný šéf jedné z největších rodin organizovaného zločinu,
stojí v NY před soudem.
John Gotti byl obviněn,
že se na vrchol mafie provraždil.
Jmenuji se Diane Giacalone.
V 80. letech jsem byla asistentkou prokurátora
ve východní části New Yorku.
Vyšetřovali jsme organizovaný zločin, drogové případy,
únosy, skoro všechno.
A v roce 1985 jsme podali žalobu na Johna Gottiho
a osm členů Gambino rodiny.
PROSLULÝ BOSS
Obvinění byla vražda,
nelegální hazard, lichva
a únosy kamionů.
V sázce je jeho osobní svoboda a jeho údajné místo
na vrcholu nejmocnější zločinecké rodiny.
Soustředili jsme se na Johna
a vymýšleli jsme, jak případ uchopíme.
Ale najednou jsme se dozvěděli o Dianině případu.
Všechny nás to trochu překvapilo.
FBI neměla s tím vyšetřováním nic společného.
Vyšetřovali jsme Gottiho zvlášť.
Takže kvůli tomu vzniklo hodně sporů.
Jako jediní jsme na něj něco měli.
Takže my jsme ho museli dostat.
Mysleli jsme, že na Johna a jeho partu máme víc než dost důkazů.
Obvinění se týká období 18 let,
kdy byl Gotti kapitánem mafie, než se stal bossem.
V případě odsouzení by mohl dostat 20 let.
ZÁŘÍ 1986
PRVNÍ DEN SOUDU
Před soudem to byl cirkus.
By tam šílená atmosféra.
Nikdy jsem nezažila soudní proces, který by budil takový mediální zájem.
Byl to soud plný neskutečných osob.
Byl tam John Gotti.
Jste novou hlavou rodiny?
Své rodiny, své ženy a dětí.
- To je jediná rodina? - A co rodina Gambino?
Byla tam Diane Giacalone.
Někteří žalobci ten případ nechtěli. Diane Giacalone ho vzala.
Holka ze sousedství, která šla po padouších.
- Dobré ráno, pane Cutlere. - Dobré.
Gottiho právník, Bruce Cutler.
- Koho zastupujete? - Johna Gottiho.
Chlapec z Brooklynu, který Gottiho očividně zbožňoval.
Bruce Cutler. To je sranda.
Podle měl chtěl být jako John Gotti.
Oblíkal se jako on,
potřásal nám rukama a líbal na tváře jako mafián.
Pak ještě několik dalších skvělých obhájců,
kteří zastupovali své klienty.
Pokud mám nějaké jedno pravidlo,
tak to, že se klienta nikdy neptám, co se stalo,
protože je mi to upřímně u prdele.
Důležité je, co obžaloba tvrdí, že může dokázat.
A v tom spočívá práce obhájce.
Jmenuji se Michael Shapiro,
v září 1985 mi bylo 35 let a dělal jsem na případu Gottiho.
STÁTNÍ SOUD
Primární obvinění byla obvinění RICO.
RICO je zákon zahrnující vyděračství a korupci.
Výhoda obvinění RICO z pohledu obžaloby je taková,
že je možné využít i zločiny,
za které už byli odsouzeni.
VRAŽDA
Obhajoba věděla, že obžaloba nikdy případ RICO neprohrála.
V Gottiho případu bylo jedno z obvinění
zabití Jimmy McBratneyho na Staten Islandu.
Gotti se tehdy přiznal.
A odseděl si to.
Otázkou pro porotu tedy bylo,
zda měla tato vražda a ostatní obvinění na základě RICO zákona
přímou souvislost se zločineckou rodinou Gambino.
A přesně to se snažila Diane Giacalone dokázat.
Byl jsem mladý, dělal jsem tam teprve pět let.
Tehdy jsem do toho byl strašně zapálený.
Seděl jsem v soudní síni v zadní řadě.
John vstal, rozhlédl se po místnosti a viděl mě.
Nejsem zrovna drobný. Zeptal se mě, kdo jsem.
Postavil jsem se, podíval se kolem a zeptal se, jestli mluví se mnou.
A on, že jo.
Řekl jsem mu jméno a že patřím k Bruci Mouwovi,
že se jen divám.
„Tak Brucovi vkažte, že půjdu domu. Nedostanou mě.“
Řekl jsem: „Dobře.
Pokud to tak bude, tak vám osobně přijdu pogratulovat.“
V té době jsem nevěděla, nejspíš jako většina novinářů,
že FBI nechtěla, aby na tom případu dělala Giacalone.
Takže tam panovalo napětí.
Když Diane Giacalone obvinila Johna Gottiho a jeho kumpány,
byl mezi nimi i Willie Boy Johnson,
který byl Gottimu oddaný, znali se už od malička.
Ale byl i krysa.
Willie Boy Johnson spolupracoval s FBI roky,
ale nikdo to nevěděl, nikomu jsme to neřekli.
Šli jsme za Diane a požádali ji, aby ho neobviňovala.
Řekl jsem šéfům,
že když to nějak nezastavíme,
Gotti ho zabije, pokud se dozví, že byl informátor.
Willie Johnson nebyl jen informátor FBI.
Byl to i násilný zločinec.
Sám se podílel na některých z těch nejnásilnějších činů,
kterých se dopustili.
Nemohli jsme ho z obvinění vynechat a stejně žalobu předložit.
V soudní síni Diane Giacalone, k hrůze FBI,
vysvětlila soudci, že…
Chtěli jsme jednoho z obviněných umístit do vazby,
jelikož byl 15 let informátorem.
Říkají mu „Willie Boy“. Sedí vedle Johna Gottiho,
ale ani zdaleka mu není blízký.
Bylo to šokující. Gotti seděl přímo vedle něj.
To, jak to prozradili, bylo strašné.
Willie Boy byl u mafie roky.
Hodně vydělával, znal všech pět rodin.
Když Willieho odváděli do vazby,
Gotti po něm střelil pohledem, kterým ho chtěl zabít.
Kdybyste byli pojišťovna, chtěli byste mu uzavřít životní pojistku.
Nebylo nám příjemné to udělat, aby bylo to nezbytné.
Věděli jsme, že se nejspíš moc dlouho nedožije.
Když máme informátora,
slibujeme mu, že jeho identitu neprozradíme.
Diane Giacalone se na to vykašlala.
Žalobkyně Diane Giacalone zahájila dnes své úvodní prohlášení tím,
že porotě řekla…
Diane Giacalone měla v tom soudním řízení celkem slušnou úvodní řeč.
Dost působivou.
Začali jsme s vraždou McBratneyho,
protože ta dokazovalo, jak se John Gotti dostal k moci.
Pak jsem mluvila o různých bodech obžaloby.
Prošli jsme lichvu, pak jsme mluvili o únosech
a taky o hazardu.
Giacalone tvrdila, že několik zločinů, které už si obžalovaní odpykali,
nebylo ojedinělými incidenty,
ale jednalo se o součást zločineckého spiklenectví.
Sedla jsem si a měla pocit, že jsem svou práci odvedla dobře.
To bylo asi naposledy, kdy mi v té soudní síni bylo dobře.
Gottiho obhájce ihned přešel do protiútoku.
Bruce Cutler ji tam ukřižoval.
Bruce řekl porotě,
aby obvinění považovala za zkaženou polévku.
A pamatuju si to, protože jsem mu to poradil.
Řekl, že nemůžete uvařit polévku, kterou by někdo jedl,
jen ze shnilých ingrediencí, ať už ji vaříte jakkoli dlouho.
A Bruce Cutler ve svém úvodním prohlášení jen…
Jen zvedl soupis obvinění a řekl, je to vlastně blbost.
Roztrhl ten papír vejpůl, což bylo strašně dramatické.
Porota z něj nemohla spustit oči a pak…
Hodil soupis obvinění do koše přímo v soudní síni a řekl…
„Sem ta žaloba patří, do koše.“
To byl výstup. To bylo ale drama.
Bylo to fakt něco.
Dianin případ měl spoustu spolupracovníků. A taky sebou nesl riziko.
Nešlo o běžné lidi, co potkáte na ulici,
ale o lidi z organizovaného zločinu.
Kdo jiný by u mafiánského soudu svědčil?
Byl jsem prvním svědkem v soudním řízení Gottiho v roce 1987.
A byl jsem korunní svědek.
V roce 1984 mě zatkli za držení kokainu. Stanovili mi kauci na milion dolarů.
V létě roku 1984 mě ve vězení navštívila manželka.
Mí dva synové čekali před návštěvní místností.
Když odešla, viděl jsem, jak moje děti brečí.
V tu chvíli jsem se rozhodl, že přejdu.
Musel jsem s tím skončit, nechtěl jsem je dál mučit.
Jednoho dne jsem zavolal úřadům a domluvil se na spolupráci.
To jsem ale netušil, že o dva roky později
po mně budou chtít, abych svědčil proti Gottimu.
Sal Polisi s nimi prožil hodně.
A popsal to velmi dobře.
Je to chytrý člověk a uměl mluvit.
Bruce se postavil a… Říkalo se tomu „ubrucoval“,
protože přesně tak přistupoval ke křížovému výslechu.
Bruce Cutler mě sedm dní nepřetržitě napadal.
Pořádně mi nakládal, nazýval mě spodinou a zbabělcem.
Zjistil si o mě různé podrobnosti,
kolik holek jsem měl za noc, jak jsem tomu chlápkovi uřízl koule.
Musel jsem to všechno přiznat.
John Gotti seděl na konci lavice obžalovaných,
zvedl pravou ruku, položil ji na stůl a udělal z ní pistoli.
Věděl jsem, jak to myslí.
„Zabijeme tě.“
Kromě Sala Polisiho
spoléhala Diane Giacalone ještě na pár svědků.
Placení svědci, svědci, kteří už kdysi lhali,
svědci, kteří dostali nové identity, kteří prodávali drogy,
kteří vraždili.
Byli to ti nejzpochybnitelnější svědci, jaké si dokážete představit.
Nejrůznorodější spodina.
James Cardinali je klíčovým svědkem.
Všichni postupně vypovídali
a každý méně věrohodnější než ten předchozí.
Cardinali přiznal, že nechtěl svědčit,
ale lepší než dostat na Floridě za vraždu elektrické křeslo.
Druhý svědek obžaloby byl Dominick LoFaro.
Dominick LoFaro dnes přiznal, že v minulosti federálním úřadům lhal.
Dříve tvrdil, že zavraždil více než 15 lidí.
Dnes uvedl, že byli pouze dva.
Vyobrazili nás jako úplně neschopné.
Obžaloba dnes v případu Gottiho utržila ránu.
Svědčil bankovní lupič Matthew Traynor. Měl svědčit proti Gottimu.
Matthew Traynor byl problémový, ale užitečný svědek.
Dokud jsem mu nepřestala věřit.
Začal říkat věci, které mi nedávaly smysl.
Nakonec jsme se rozhodli, že ho jako svědka nepovoláme.
Vlastně svědčil ve prospěch obhajoby,
ale tvrdil, že se ho Diane Giacalone pokusila podplatit.
Dostal jsem drogy, jaký jsem chtěl. Dostal jsem chlast.
Říkal, že mu Diane dala svoje kalhotky,
aby se mohl uspokojit.
Pomohla mi uvolnit sexuální napětí.
Matthew Traynor byl později usvědčen z křivého svědectví.
Otočila jsem se na kolegu jako:
„Jaký porotce by takovým blbostem uvěřil?“
V New Yorku většinou žalobci nekomunikují s tiskem.
Obhájci jsou za to placeni.
Bruce to s tiskem uměl lépe,
než jakýkoli jiný obhájce, kterého jsem znala.
Věděl, jak tisk využít i jak je pobavit.
Nevidím vás rád, Geraldo. Moc vás nemusím.
John Gotti měl vlastní PR tým, jako by byl tiskový mluvčí Bílého domu.
Právník Bruce Cutler uvedl,
že obžaloba nemá ráda dobře oblečené hazardní hráče,
jako je John Gotti.
Nevěděla jsem, že nemám ráda dobře oblečené lidi.
Myslela jsem, že se taky dobře oblékám.
Bruce Cutler pořád říkal,
že vláda udělá cokoli, aby dostala Johna Gottiho do vězení.
Cutler tvrdí, že vláda chce Gottiho prostě dostat.
Doufali, že to tak uvidí i porota,
že to tak uvidí veřejnost,
že to tak uvidí i rodiny porotců.
To všechno jen posilovalo Gottiho image…
Vždycky byl ve společnosti uznávaným člověkem.
…a veřejnost to spolkla.
Nevěřím tomu, co o něm říkají.
Jakej kmotr? Je to dobrej chlap.
Dobrý večer. Jsou tu večerní zprávy CBS
a Dan Rather.
Verdikt měli v pátek.
Vím, kde jsem byl, když jsem ten verdikt slyšel.
V newyorském parku jsem poslouchal rádio, All News 88.
S parťákem jsem byl na objížďce města.
V autě jsme měli puštěné rádio a vysílali zprávy…
John Gotti byl porotou zproštěn viny ze všech obvinění.
Shledali ho nevinným ve všech bodech.
Nevíra.
To jsem cítila.
Nevíru.
Cítila jsem se poražená, ale fyzicky.
Bolelo mě celé tělo.
Výsledkem byla prohra naší vlády v boji proti organizovanému zločinu.
Gotti si vyšel ze soudní budovy jako hvězda.
Jak se cítíte?
Obžaloba neprokázala během půlročního soudu vinu.
- Jak se cítíte? - Překvapený?
Byl jsem v šoku.
Byla to první úspěšná obhajoba případu RICO.
Bůh žehnej Americe.
Rozhodnutí bylo správné,
oba jsme to čekali a jsme velmi potěšeni.
Když vznesli verdikt, že je nevinen,
lidé měli Bruce Cutlera za toho nejlepšího obhájce.
Ne, to nebyl Bruce Cutler. Nezařídil to Bruce Cutler.
Dopadlo to tak, protože někdo zaplatil porotci 60 tisíc dolarů.
Porotce odvezli domů federální maršálové v limuzínách.
Řekl jsem Diane,
že nechápu, proč naložili porotce do limuzín
a rozváželi je po celém Brooklynu.
„Myslíte, že jsou mafiáni blbí? Budou je sledovat.
John Gotti někomu zaplatí.“
Ona mi řekla, že se moc dívám na televizi.
Zasmál jsem se,
když ho zprostili, věděl jsem, že si to zařídil.
John Gotti měl důvod k úsměvu,
když se před svým domem prodíral mezi fotografy.
Až později jsem zjistila, že podplatili někoho poroty.
Spoustu mi toho uniklo.
Uniklo mi, že Gotti nebyl nikdy nervózní.
Nikdy.
Byl veselý, jak to jen šlo. Věděl, že nemůže být odsouzen.
A to, co by pro jiného obžalovaného byla velmi riskantní obhajoba,
byla pro něj jen zábava.
Když ho zprostili viny, byla z toho párty.
Otočil jsem se na parťáka, že vyrazíme to klubu Bergin Hunt & Fish.
Bylo to tam plné mafiánu. Zahlédl jsem Johna Gottiho.
Šel jsem za ním a řekl mu:
„Asi si mě nepamatujete, jsem George Gabriel.
„Řekl jsem, že vám pogratuluju. Takže gratuluju.
Ještě se uvidíme.“
Pak jsem se otočil, nastoupil a odjeli jsme.
GOTTI: DRAHOUŠEK AMERIKY
Po tom soudu si pořídil loď a pojmenoval ji
„Nevinen“.
Vláda tvrdí, že John Gotti je chladnokrevný vrah
a možná ten nejkrutější a nejmocnější mafiánský boss v Americe.
Gotti byl obklopený novináři.
Tak proč je ten muž tak populární?
Ze zločineckého mafiánského bosse
se stal americkou celebritou.
Pro Gottiho je to velká věc.
Časopis Time pověřil Andyho Warhola,
aby pro ně namaloval Gottiho portrét.
MAFIE U SOUDU
Existuje plno hrdinů, co pro naši zemi dělají hodně,
a na titulku časopisu se nedostanou, ale mafiánský boss ano.
Gotti se proslavil jak svým oblékáním,
tak i svou pověsti vládce zločinu.
Tehdy dostal tu přezdívku.
Muž, kterému říkají „Švihák Don“.
Díky němu jsme byli jako filmové hvězdy, protože lidi chtěli být jako my.
Chtěli se s námi stýkat celebrity.
Šňupal jsem koks s Andy Warholem a taky s Davidem Bowiem.
Věřili nám, že nezavoláme novináře, a věděli, že máme dobrý koks.
Bylo to super, protože všude kolem vás byli peníze,
vzrušení, prestiž, luxus.
Když jsem s ním jednou byl v klubu, do kapsy mu dala číslo Brooke Shields.
Roztrhal ho a já se ho zeptal, co to sakra dělá.
Říkal, že je stará jako jeho dcera. A já na něj: „Dej mi to číslo.“
Jsme zpět a opět u nejslavnějšího údajného kmotra Ameriky,
newyorského šviháka, Johna Gottiho.
Když ho lidi vidí v televizi,
kde má na sobě oblek za 2 tisíce dolarů a dokonalý účes,
tak ho všichni milují.
Je to hvězda.
Ale za zavřenými dveřmi je to nemilosrdný vrah.
Podívejte, co se stalo tomu před ním.
Vidíte, kam vás dostane stres?
JEDNOTKA PROTI ORGANIZOVANÉMU ZLOČINU
Gottimu úplně všechno vycházelo.
Dianin případ byl založen hlavně na výpovědích svědků.
Další případ měl využít elektronické sledování,
jelikož John Gotti se sám účastnil mnoha konverzací.
Pořád jsme měli ten odposlech z Bergin Hunt & Fish.
Byly to ohromné důkazy.
Chtěli jsme otevřít svůj případ.
Měli jsme rozhovory, které nikdo jiný mít nemohl.
Takže jsme byli pro FBI konkurencí.
FBI tedy muselo přidat.
FEDERÁLNÍ ÚŘAD PRO VYŠETŘOVÁNÍ
FBI Johna Gottiho zatím neobvinila.
Ale věděli jsme, jaké zločiny spáchal, ale stejně byl na svobodě.
On i ostatní věděli,
že ho vláda nenechá jen tak být.
Neměla na vybranou.
Když se pustíte do takového případu,
musíte se státním zástupcem úzce spolupracovat.
Tady šlo o východní New York.
Laura Wardová byla schopnou prokurátorkou,
byla zkušená a bystrá, takže se s ní dobře spolupracovalo.
Po Dianinu případu se na Gottiho ihned zaměřila FBI.
Hodlali jsme ho dostat.
Za úkol to dostal George Gabriel.
Nechtěl jsem to uspěchat.
Věděl jsem, že už federály porazil, takže pokud ho mám dostat do vězení,
musím mít vážně spolehlivé důkazy.
Musely být naprosto neprůstřelné.
George měl Gottiho dostat,
ale musel to udělat chytře.
SRPEN 1988
Pracovali jsme na Gottiho případu, sledovali ho a dělali si svoje.
Najednou mi zavolal někdo od policie v New Jersey.
Před domem v Brooklynu byl dnes mafiánským stylem zavražděn muž.
Obětí je Wilfred „Willie Boy“ Johnson,
který dle policie spolupracoval s údajným mafiánským bossem, Gottim.
Jeho osud už byl zpečetěn. Bylo jasné, že ho někdo uspí.
Johnson byl před svým domem několikrát střelen do hlavy.
Normálně nikoho před domem nezabíjeli.
To by byla urážka jeho ženy a dětí.
Takže když někoho fakt nenáviděli, sejmuli ho u domu.
Mrzí mě, že ho zabili. Je mi líto jeho rodiny,
ale byl to nevyhnutelný konec života, který se ubíral jediným směrem.
Den poté, co Gottiho muži zabili Willieho Johnsona…
Dobré ráno.
…vyšel Gotti z domu a my se ho zeptali,
co si myslí o Willie Boy Johnsonovi, jaký má názor, co na to říká.
Odpověděl, že každý musí někdy umřít.
Pár měsíců po Gottiho velení,
nám informátoři řekli, že si chce vytvořit sídlo
ve společenském klubu Ravenite.
JEN PRO ČLENY
Když John převzal Ravenite, celý ho předělal a postavil cihlovou zeď.
Udělal jen malé okno, aby nebylo vidět dovnitř.
Prostě to opevnil.
Ravenite byl v části Little Italy.
Tam se poflakovaly všechny zločinecké rodiny.
Mají tam restaurace, kluby.
Je to jejich rajón.
My jsme byli outsideři.
Nemohli jsme tam, aniž by si nás všimli.
Všichni, kdo na těch ulicích bydleli,
byli věrní mafii, takže bylo těžké něco podniknout.
Dodávali jsme lidem práci. Na Díkuvzdání jsme rozdávali krocany.
Lidé s námi vyrostli a věřili nám.
A my jsme jim za to pomáhali.
Když něco chtěli, vyhověli jsme jim.
Nebojím se. Spíš se cítím bezpečněji.
- Bezpečněji? - Ano
Jak to?
Všude mi ukradli auto, jen tady ne.
V Ozone parku na Mulberry Street
jsme byli ti špatní, ne ti dobří.
Ale i tak jsme museli dělat svoji práci. Takže jsem nastoupil do auta.
Měl jsem sledovací dodávku.
A snažil jsem se zaparkovat někde, odkud bych viděl na klub.
Čisto.
Vlezete dozadu ke kamerám a čekáte, až se někdo objeví.
Několikrát se stalo, že ti chlapi šli po ulici,
bouchali na všechna auta a řvali: „My víme, že tam jste!“
Doufali jsme, že si najdeme nějakou základnu.
Nějaké jedno místo,
kam bychom mohli umístit kameru a sledovat vchod.
Abychom nebyli tak nápadní.
Našli jsme byt, který byl v šestém patře a asi o dva a půl bloku dál.
Měli jsme místo.
Takovou domovskou základnu našich operací.
Ale bohužel byla celkem daleko.
Měl jsem přístup ke zvláštním jednotkám.
A měli jsme štěstí,
protože FBI měla vážně špičkové vybavení.
Málokdo věděl, že vůbec existuje. Já to nevěděl.
Jako technicky vyškolení agenti
jsme měli za úkol najít,
použít a nainstalovat sledovací zařízení,
abychom získali důkazy,
díky kterým bychom mohli obžalovat newyorskou mafii.
Nainstalovali jsme nejmodernější teleskopické sledovací zařízení,
které nám umožňovalo nahrávat aktivitu
u vchodu do klubu Ravenite i na sousedící ulici,
a to sedm dní v týdnu, 24 hodin denně.
Skvělé bylo, že jsme mohli nahrát, co se děje o dva a půl bloku dál,
ale záznam vypadal jako zblízka.
I v osm hodin večer v zimě to vypadalo jako ve tři odpoledne.
Kamera nám poskytla černobílý záznam toho, jak tam muži vchází a odchází.
Šlo je identifikovat a bylo vidět, co mají na sobě a čím přijeli.
Byl to zlatý důl informací.
Bylo úžasné mít takovou technologii.
V roce 1989 a 1990 bylo v Ravenite nejvíc rušno.
John tam vždy s někým byl.
A nejvíc nám Gotti pomohl tím, že každou středu večer
si tam zval kapitány s jejich společníky a vojáky.
Byl tam John Gotti,
Frankie LoCascio,
Sammy Gravano.
V podstatě nám ukázal obrys celé rodiny.
Mafie by měla být tajnou organizací.
Ale když se schází na jednom místě
a za bílého dne, to není zrovna tajné.
John Gotti byl gangster. FBI měl u prdele.
Bylo mu fuk, jestli ho FBI fotí.
Všechny odhalil a bral to tak, že je to jejich život.
Chodili za ním, tak se nemohli bát poldů.
Jako kapitán nebo mafián se nemůžete schovávat doma.
On tam byl každý den.
Nebylo to moudré, ale Gotti si myslel, že je neporazitelný.
Nezůstával uvnitř klubu.
Chodil si po ulici a tam probíral různé věci.
Viděli jsme dynamiku jejich hierarchie.
Jednou se třeba John šel projít se Sammym
a začalo mrholit.
Sammy držel Johnovi deštník. Nebude si ho přece držet sám.
Tak metr za nimi šli jejich bodyguardi,
chlapi, co je měli ochraňovat.
Nebo když Johna přišel někdo pozdravit,
pozdravili ho vždy jako prvního.
Takže všechny tyhle drobnosti nám napověděly,
jak to mezi nimi fungovalo,
kdo byl kdo, s kým si byl kdo blízký
a s kým naopak vůbec.
Viděli jsme, kdo tam vchází a odchází, a informátoři nám říkali,
že tam Gotti mluví o zločinech.
Nevěděli jsme, co si tam přesně povídali.
Takže vyzbrojeni touto informací jsme podali žádost
o umístění odposlouchávacího zařízení.
Jakmile nám odposlech schválili,
šel jsem za chlapem ze zvláštní jednotky, abychom vymysleli, jak to provedeme.
Neměli jsme vůbec žádné ponětí o tom,
jak to vlastně v klubu Ravenite vypadá.
Kde lidi sedávali? Kde byl John?
Kde jeho poručíci? Kde se odehrávaly ty konverzace?
Někdy tam technici musí nejdřív jít,
aby si to tam obhlédli a rozhodli se, jaké zařízení se použije.
Protože když se tam vrátíme pozdě v noci,
když už bude tma,
hodně nám pomůže vědět, co v místnosti je a jak je rozvržená.
JEDNOSMĚRKA
Ale nemůžete jen tak za denního světla vstoupit do mafiánského klubu.
Potřebovali jsme, aby nás pozvali.
A chtěli jsme toho dosáhnout takovým podfukem.
Způsobili jsme technické potíže
na telefonní lince v klubu Ravenite
A na to konto měl pak někdo z rodiny Gambino
zavolat poskytovateli služeb kvůli opravě.
Ale namísto opraváře
tam dorazila zvláštní jednotka FBI.
Přijel jsem tam převlečený za opraváře.
Když jsem do Ravenite poprvé vešel, hned jsem viděl,
že uvnitř jsou jen základní věci.
Ale visel tam na zdi Gottiho portrét.
V zadní části místnosti, kde sedával.
Všimli jsme si,
že se tam věnují sázkám a bookmakerské činnosti.
A k telefonní lince měli nejspíš připojený fax.
Chtěli po mně, ať to hned opravím,
a pokud se mi to prý povede, tak to vážně ocení.
Dokázali jsme „jejich problém“ vyřešit.
A tak měli radost.
Jeden z nich ke mně přišel a podal mi
dvě úplně nové a ještě lesklé stodolarovky,
což jsem jako obyčejný, těžce pracující muž musel přijmout.
Odešli jsme z klubu a za peníze od rodiny Gambino
jsme vzali pár členů zvláštní jednotky na pizzu a pivo.
Už jsme věděli, kam štěnici umístit.
Byly tam dvě místnosti.
John sedával u stolu v zadní místnosti.
Tam za ním ostatní chodili.
Štěnici jsme tedy potřebovali dostat co nejblíž k tomu stolu.
V 80. letech jsem byl zvláštní agent FBI.
Byl jsem jedním ze šesti agentů v zemi vyškolených na otevírání zámků.
Měl jsem parťáka, Kena Readera. Ten byl přes zámky nejlepší.
Kenny měl za úkol vyrobit napodobeninu klíče k Ravenite.
Jedná se o techniku, kterou zámečníci používají už stovku let.
Vlastně je to umění.
Vložíte do zámku polotovar klíče,
zanechá to stopy a vytáhnete ho.
Opilujete ho a zase znovu.
Nakonec získáte klíč, kterým dveře otevřete.
Většinou to zabere tak 15 minut.
…22 volá Kennyho.
V tomhle případě to Kennymu zabralo tři až čtyři hodiny,
protože vždy, když byl vzduch čistý a dostal se ke dveřím…
837, 820.
…odvolali ho, protože někdo šel.
Ale ke konci noci
se mu podařilo klíč vyrobit a my jsme se mohli dovnitř.
Jakmile jsme byli uvnitř,
museli jsme tajně nainstalovat mikrofony,
vysílače, štěnice a tak dále.
Museli jsme je velmi dobře zamaskovat.
A museli jsme pracovat
jen ve slabém světle s malou baterkou mezi zubama.
Nakonec jsme udělali pár zvukových testů.
Raz, dva, tři, čtyři. Čtyři, tři, dva, jedna.
Slyšíš mě, Charlie?
A Charlie do vysílačky odpověděl…
Čistě a jasně.
Provedli jsme to skvěle.
Bylo to super.
Za hodinu nebo dvě už jsme byli pryč.
Když jsme nasadili tu štěnici, těšil jsem se, až si dám sluchátka.
Poslechli jsme si všechno,
jestli tam není něco použitelného.
Vepředu byl stroj na led.
Měli tam i automat na cappuccino.
Odposlech všechny ty zvuky zachycoval.
Takže se tam odehrávalo hodně rozhovorů,
ale neslyšeli jsme je.
Nemohla jsem tomu uvěřit.
Nic nebylo slyšet.
Byla to naprostá ztráta času i energie.
Mikrofony byly na špatném místě, tak jsme se sešli se zvláštní jednotkou,
jestli s tím nemůžeme něco udělat.
Pak jsme museli zvážit riziko, jestli se tam vrátit.
Během následujících 14 měsíců jsme tam vstoupili víc než desetkrát,
abychom mikrofony přemístili.
Přenastavili jsme odposlech a posunuli ho ke stolu.
Pak zase na strop nad stůl.
Zkoušeli jsme to různě, ale byla tam strašná akustika.
Moc lidí na malém místě. Začalo to být vážně frustrující,
protože jsme měli tu kameru a viděli jsme, kdo tam chodí,
kdo se venku prochází.
Měli jsme uvnitř štěnici, ale nic jsme neslyšeli.
Na ty nahrávky jsme se nemohli spolehnout.
Potřebovali jsme víc.
I když jsme slyšeli, že FBI má svoje vlastní štěnice,
pořád jsme chtěli vystavět vlastní případ.
Tak jsme se vrátili k těm starým konverzacím
z odposlechu v klubu Bergin Hunt & Fish z roku 1986.
Jednou ráno za mnou přišel Greg.
Pořád dokola poslouchal ty záznamy z Gottiho konverzací
a našel něco, čeho si nikdo jiný nevšiml.
Byl nadšený.
Museli byste ho znát, abyste to ocenili.
Napsal mi vzkaz.
A dal jsem mu na stůl papírek,
ať se podívá na ten přepis.
Ale cestou domů měl dopravní nehodu, takže nám následující den nemohl nic říct.
K rozhovoru došlo v roce 1986,
šlo o odborového předáka, který chodil do Bankers and Brokers.
RESTAURACE
Bankers and Brokers byla restaurace na Manhattanu,
kterou vlastnil jeden člen Gambino rodiny.
A opravovali mu to tam tesaři, co nebyli v odborech.
Prezident tesařských odborů,
myslím, že se jmenoval O'Connor,
se ho zeptal, co to sakra dělá, že musí využít ty z odboru.
Protože odbory byly pod kontrolou mafie.
Nakonec to vzal do svých rukou,
a když byla rekonstrukce hotová, všechno tam zničil.
Vlastnil to jeden z vojáků Johna Gottiho.
Takže rodina Gambino musela zasáhnout.
Předák newyorských tesařů byl postřelen a zraněn
ve vestibulu odborové budovy.
Zdá se, že šlo o varování mafie.
Ten rozhovor byl specifický.
John O'Connor.
Zmiňoval O'Connora.
Obětí byl 49letý John F. O'Connor.
608.
Zmiňoval 608. Odbory.
Viceprezident místních tesařských odborů.
Broadway 16 něco, 1694 nebo tak nějak, Broadway.
Krátce před sedmou vešel O'Connor do budovy
na rohu Broadway a na 51st Street, kde má kancelář.
A zmínil i…
Vyřídíme ho.
„Vyřídíme ho.“
O'Connor byl čtyřikrát postřelen do zadku.
Měl jsem z té nahrávky radost. Byl to dynamit.
Zítra ho vyřídíme.
Byl to jasný zločin.
Zítra ho vyřídíme.
Najednou jsme se dozvěděli, že Gotti byl zatčen.
Státní zástupce Manhattanu obvinil Gottiho z plánování vraždy
kvůli postřelení údajně zkorumpovaného odboráře O'Connora v květnu 1986.
Zavolala jsem svému zdroji u FBI a ten mi řekl, že Gotti zatčen nebyl.
Kdyby byl, prý by to věděl.
To stačí.
Ale nevěděl o tom.
A nevěděl to proto,
že newyorská Jednotka proti organizovanému zločinu
jednala na vlastní pěst,
nespolupracovala s FBI.
OCTF chtěla být vidět a dostat Gottiho do za mříže.
A jelikož my jsme nevystavěli případ dost rychle,
předložili případ O'Connora státnímu zastupitelství Manhatttanu.
Jako by to byla soutěž. „Oni to nezvládli. Co vy?“
Tohle jsem slyšel.
Zuby nehty se perou, kdo mě dostane jako první.
Soutěžili spolu, kdo se zažalováním Johna Gottiho proslaví.
Nedají si pokoj, dokud mě nezavřou.
John Gotti je vyzýval,
ať po něm jdou.
Posílal je tím do prdele.
- Připraven na další soud? - Vždycky.
Překlad titulků: Beata Krenželoková