Mange mafiafyre har tilnavne
på grund af noget, de har gjort eller gør.
En, som kan lide bananer, kaldes Joey Bananas.
Jeg fik tilnavnet Sally Ubatz.
På italiensk hedder det pazzo, skør.
Fordi jeg gjorde de skøreste ting.
Da jeg var 31 år, fik jeg en opgave for mafiaen.
Jeg skulle tage til Florida og give en besked til en fyr,
som gik i seng med et medlems kone.
Jeg fløj til Florida og mødte en fyr,
som gav mig en UPS-uniform og en -bil, og jeg kørte hen til huset.
Jeg bankede på.
Jeg bar på en lille kasse. Kæresten åbnede døren.
Jeg maste mig ind, holdt en kniv mod hans hals
og bandt ham til billardbordet.
Straf ham ordentligt.
Jeg tog hans bukser af.
Torter svinet.
Så skar jeg nosserne af ham.
Det var ikke noget personligt.
Mafiaen har tre hovedregler:
Hold dig fra et mafiamedlems kone,
sælg ikke stoffer, og samarbejd aldrig.
Hold din kæft.
Du bliver ved med at åbne kæften.
Det medfører dødsstraf.
Dengang var det det værste, man kunne gøre.
Hvert andet øjeblik. Hold så din kæft!
Alt skulle holdes hemmeligt.
Man måtte aldrig afsløre noget som helst
og blive stikker eller politispion.
Hvis man opdager, jeg snakker, er jeg også en stikker.
Hvis man sladrer, bliver man torteret.
Man bliver skåret i og brændt.
De bliver pint.
Jeg bandt et slip om halsen på ham og slog ham ihjel.
Ofte lod mafiaen liget ligge frit fremme.
De ville statuere et eksempel på manglende respekt og illoyalitet.
Fortæl den nar,
at jeg, John Gotti, skærer hovedet af dig.
Pikslikker.
…skærer hovedet af dig.
Den formodede leder af en af landets største mafiafamilier
er tiltalt i New York.
Anklagerne hævder, at John Gotti har myrdet sig vej til mafiaens top.
Jeg hedder Diane Giacalone.
I 1980'erne var jeg statsanklager i New Yorks østlige distrikt.
Vi efterforskede organiseret kriminalitet, narkosager,
kapringer, stort set alt.
Og i 1985 tiltalte vi John Gotti og otte medlemmer af Gambino-familien.
FORMODET MAFIABOSS
Anklagerne lød på drab,
ulovligt spil, ulovlig lånevirksomhed,
og bilkapring.
Hans personlige frihed og hans formodede position
som leder af landets mægtigste mafiafamilie er på spil.
Mens vi fokuserer på John
og spekulerer på, hvordan vi skal gribe sagen an,
får vi at vide, at Dianes sag var på vej.
Vi blev lidt … overraskede.
FBI havde intet med den efterforskning at gøre.
Vi efterforskede Gotti hver for sig.
Det skabte en del konflikter.
Vi var de eneste, som havde en sag.
Så det var op til os at fælde ham.
Vi mente, vi kunne få dømt John Gotti og hans mænd.
Anklagerne vedrører 18 år,
hvor Gotti var capo, før han blev familiens overhoved.
Gotti kan blive idømt 20 års fængsel.
ANDEN RETSSAG DAG 1
Der var kaos udenfor retsbygningen.
En intens, elektrisk atmosfære.
Jeg havde aldrig ført en sag med så stor mediebevågenhed.
Vi havde en sag med et utroligt persongalleri.
Vi havde John Gotti.
Er du familieoverhovedet?
For min kone og mine børn.
- Kun den familie? - Hvad med Gambino-familien?
Vi havde Diane Giacalone.
Nogle anklagere ville ikke have sagen. En ville, Diane Giacalone.
En lokal pige, som kom efter skurkene.
- Godmorgen, mr. Cutler. - Godmorgen.
Vi har John Gottis advokat, Bruce Cutler.
- Hvem repræsenterer De? - John Gotti.
En Brooklyn-dreng som tydeligvis var forgabt i John Gotti.
Bruce Cutler. Det er sjovt.
Han ønskede vist at være John Gotti.
Han klædte sig som John Gotti,
og han gav hånd og kindkys som et mafiamedlem.
Og vi havde andre fremragende forsvarsadvokater,
som forsvarede deres klienter.
Hvis jeg har en tommelfingerregel, er det,
at jeg aldrig spørger klienten om, hvad der skete.
Jeg er ærligt talt ligeglad.
Jeg bekymrer mig om myndighedernes bevisførelse.
Det er det, en forsvarsadvokat skal.
FORSVARSADVOKAT
Jeg hedder Michael Shapiro.
I september 85 var jeg 35 år gammel og arbejdede på Gotti-sagen.
RETSBYGNING
De primære anklager var RICO-anklager.
RICO-loven omhandler korrupte organisationer under mafiaens indflydelse.
For en anklager er det gode ved RICO-anklager,
at man kan bruge forbrydelser,
der allerede er faldet dom for.
1973 - JOHN GOTTI, BROOKLYN, DRAB
Anklagemyndigheden havde aldrig tabt en RICO-sag.
I Gotti-sagen var en af anklagerne
drabet på Jimmy McBratney på Staten Island.
Gotti havde erklæret sig skyldig.
Han fik en fængselsdom for det.
Juryen skulle kun tage stilling til,
om drabet og de andre anklager i henhold til RICO-loven
fremmede Gambino-familiens virksomhed.
Og det var det, Diane Giacalone ville prøve at bevise.
Jeg var ung og havde kun været ansat i fem år.
Jeg var ret fandenivoldsk.
Jeg sad på bagerste række i retssalen.
John rejste sig op og så sig omkring og fik øje på mig.
Jeg er ikke lille. Han sagde: "Hey, hvem er du?"
Jeg rejste mig op og så mig omkring.
"Taler du til mig?"
"Ja. Hvem er du?" Jeg sagde: "George Gabriel.
Jeg er i Bruce Mouws enhed. Jeg skal bare overvære retssagen."
"Du kan hilse Bruce Mouw og sige,
at jeg kommer hjem. Jeg går fri."
Jeg sagde: "Okay.
Hvis du gør, kommer jeg og lykønsker dig."
På det tidspunkt vidste jeg og andre journalister ikke,
at FBI ikke ønskede, at Giacalone rejste tiltale.
Så der var spændinger.
Da Diane Giacalone tiltalte John Gotti og hans mænd,
var en af mændene Willi Boy Johnson,
som støttede Gotti loyalt.
Han var Gottis barndomsven.
Men han var også stikker.
Willie Boy Johnson havde samarbejdet med FBI i årevis.
Den oplysning holdt vi for os selv.
JUSTITSMINISTERIET
Vi bad Diane Giacalone om ikke at tiltale ham.
Jeg sagde til mine chefer:
"Hvis vi ikke får sat en stopper for det,
bliver han dræbt af Gotti, hvis det afsløres, at han er meddeler."
Johnson var ikke blot FBI-meddeler,
men også en voldelig forbryder.
Han var med til nogle af bandens mest voldelige overfald.
Og vi kunne ikke udelade ham fra anklageskriftet
og stadig føre sagen.
Til FBI's store rædsel forklarede Diane Giacalone i retssalen
dommeren at…
Vi ønskede at tilbageholde en af de tiltalte,
fordi han havde været meddeler i 15 år.
Han kaldes Willie Boy. Han sidder ved siden af John Gotti,
man han er langt fra en nær ven.
Det var et chok. Gotti sad lige ved siden af ham.
Måden, det blev afsløret på … var frygtelig.
Willie Boy havde været med i årevis.
Han tjente mange penge. Han havde kendt de fem familier i årevis.
Da de hentede Willie Boy,
sendte John Gotti ham et dræbende blik.
Et forsikringsselskab ville ikke lade ham tegne en livsforsikring.
Vi var ikke glade for at gøre det, men det var nødvendigt.
Vi vidste, at han ikke havde store chancer for at leve længe.
Når vi har en meddeler,
lover vi, at vi ikke vil afsløre vedkommendes identitet.
Det tilsidesatte Diane Giacalone.
Statsanklager Diane Giacalone indledte med at fortælle nævningene…
Diane Giacalone kom med en god indledende procedure.
Imponerende.
Vi lagde ud med drabet på McBratney,
for det illustrerede John Gottis vej til magten.
Så omtalte jeg de forskellige punkter i anklageskriftet.
Vi kom igennem ågerforretninger, kapringer og illegalt spil.
Giacalone påstod, at forbrydelser, som nogle af de tiltalte
har afsonet domme for, ikke var isolerede hændelser,
men led i et samarbejde om kriminalitet.
Da jeg satte mig, følte jeg, at jeg havde gjort mit arbejde godt.
Det var nok sidste gang, jeg følte mig hjemme i den retssal.
Gottis advokat, Bruce Cutler, gik straks til angreb,
Bruce Cutler slagtede hende.
Bruce bad juryen om
at tænke på anklagerne som en harsk gryderet.
Det husker jeg, for jeg skrev det for ham.
Han sagde: "Man kan ikke lave en spiselig gryderet,
ud af alle de rådne ingredienser, uanset hvor længe man koger den."
I sin indledende procedure tog Bruce Cutler…
Anklageskriftet og sagde, det var et stykke affald.
Han rev det midt over, hvilket havde en dramatisk effekt.
Juryen kunne ikke slippe ham med øjnene, og så…
Smed han anklageskriftet i skraldespanden og sagde…
"Der hører anklageskriftet til. I skraldespanden."
Hvilken opvisning. Hvilket drama.
Folk blev overraskede.
Dianes sag omhandlede mange kumpaner.
Det var ikke almindelige mennesker.
Det var mennesker i og omkring mafiaen,
Hvem skal ellers vidne i en mafiasag?
Jeg var det første vidne i Gotti-sagen i 1987.
Jeg var deres hovedvidne.
I 1984 blev jeg anholdt med 113 gram kokain.
Kautionen blev sat til $1 million.
I 1984 besøgte min kone mig i fængslet.
Mine to sønner ventede udenfor besøgslokalet.
Da hun gik, så jeg mine to drenge græde.
Da besluttede jeg at blive meddeler.
Jeg ville væk fra det liv. De skulle ikke lide længere.
En dag ringede jeg. Jeg skulle samarbejde med myndighederne.
Jeg anede ikke, at to år senere
ville myndighederne bede mig vidne imod John Gotti.
Sal Polisi kendte bandens historie.
Og han fortalte den godt.
Han er begavet. Han var velformuleret.
Så rejste Bruce sig og… Jeg har hørt ordet "brucificeret",
og det beskriver godt, hvordan Bruce greb modafhøringen an.
Bruce Cutler angreb mig hver dag i syv dage.
Han gik virkelig til den og kaldte mig et kryb og en fej hund.
Og han havde fundet oplysninger om mig.
Antallet af piger jeg lå i med på en nat, at jeg skar fyrens nosser af.
Jeg måtte indrømme det, som passede.
John Gotti sad ved enden af de tiltaltes bord.
Han lagde sin højre hånd på bordet. og formede en pistol.
Det forstod jeg godt.
"Vi slår dig ihjel."
Udover Sal Polisi
var Diane Giacalone afhængig af nogle få vidner.
Betalte vidner, vidner, som før har løjet.
som har fået ny identitet, som har solgt stoffer, som har dræbt folk.
De var nogle af de mest tvivlsomme vidner, man kunne forestille sig.
En samling menneskeligt bundfald.
James Cardinali er et hovedvidne mod Gotti.
De tog plads i vidneskranken,
og den ene var mere utroværdig end den anden.
Cardinali indrømmede, at han vidnede
for at undgå dødsstraf i Florida for drab.
Anklagemyndigheden indkaldte også Dominick LoFaro.
Dominick LoFaro indrømmede
at have løjet overfor myndighederne.
Først hævdede han at have begået over 15 drab.
I dag sagde han, det kun var to.
Vi blev fremstillet som inkompetente.
Anklagemyndighedens sag mod John Gotti fik et knæk.
Bankrøveren Matthew Traynor vidnede.
Han skulle vidne imod Gotti.
Matthew Traynor var et problematisk, men nyttigt vidne
Indtil jeg ikke stolede på ham længere.
Han begyndte at sige ting, som ikke gav mening.
Så vi besluttede ikke at bruge ham som vidne.
Han vidnede for forsvaret og sagde,
at Diane Giacalone havde forsøgt at bestikke ham.
Jeg fik de stoffer, jeg ville have. Jeg fik sprut.
Han sagde, hun gav ham sine trusser fra en skrivebordsskuffe,
så kan kunne sørge for sig selv.
Jeg fik en kinky seksuel stimulans.
Matthew blev senere dømt for mened på grund af sit vidneudsagn.
Jeg sagde til min kollega:
"Hvilken nævning ved sine fulde fem vil tro på det bavl?"
I New York plejer anklagerne ikke at udtale sig til pressen.
Forsvarsadvokater får penge for at gøre det.
Bruce kunne håndtere pressen bedre end nogen anden forsvarsadvokat.
Han formåede at bruge og more journalisterne.
Det er ikke rart at se dig, Geraldo. Jeg er ikke fan af dig.
John Gotti havde sit eget hold til at spinne pressen.
Såsom Det Hvide Hus' pressesekretær.
Advokat Bruce Cutler sagde,
at myndighederne ikke kan lide folk med stil og spillere.
Folk som John Gotti.
Jeg anede ikke, jeg havde noget imod folk med stil.
Jeg mente, jeg selv havde stil.
Bruce Cutler sagde altid, at myndighederne ville gøre alt
for at sætte John Gotti i fængsel.
Cutler fastholder, at myndighederne er på nakken af Gotti.
De håber at juryen og befolkningen køber den fortælling,
at nævningenes familier køber historien.
Det forstærkede indtrykket af John Gotti…
Han har altid været velrenommeret.
…og befolkningen labbede det i sig.
Jeg har svært ved at tro det, de siger om ham.
Hvilken godfather? Han er bare et godt menneske.
Godaften, her er CBS Evening News,
med Dan Rather.
De afgav kendelse på en fredag.
Jeg husker, hvor jeg var, da kendelsen kom.
I en park i New York med radioen indstillet på All News 88.
Jeg kørte rundt sammen med min partner.
Vi hørte nyheden over bilradioen…
John Gotti er blevet frifundet af en jury
for konspiration og gangsteruvæsen.
Han frifundet i alle anklager.
Vantro.
Det var den overordnede følelse.
Vantro.
Jeg havde det, som om jeg havde fået tæsk.
Jeg var øm i kroppen.
Det var en bet i myndighedernes kamp mod organiseret kriminalitet.
John Gotti spankulerede ud som en stjerne.
Hvordan har De det?
Efter seks måneder holdt myndighedernes sag ikke.
Er De overrasket?
Jeg var himmelfalden.
Det var første gang, forsvaret vandt en RICO-sag.
Gud velsigne Amerika.
Retfærdigheden skete fyldest.
Det gik som forventet, og det glæder os.
Da kendelsen lød på ikke skyldig,
sagde folk: "Bruce er bare den bedste advokat."
Det var ikke Bruce Cutlers fortjeneste.
Sagen blev tabt, fordi nogen betalte nævningen $60.000.
Føderale betjente kører nævningene hjem i limousiner.
Jeg sagde til Diane Giacalone: "Tænk, at I sætter nævningene i limousiner
og kører rundt og sætter dem af i Brooklyn.
Tror I, mafiafolk er dumme? De følger efter dem.
Der er nogen, John Gotti skal betale."
Hun sagde: "Sal, du ser for meget fjernsyn."
Jeg grinede.
Da han blev frifundet, tænkte jeg: "Han gjorde det."
John Gotti havde grund til at smile,
mens han banede sig vej gennem kameraerne ved sit hjem.
Først senere fandt jeg ud af, at en nævning var bestukket.
Jeg overså mange signaler.
Jeg overså, at John Gotti aldrig var nervøs.
Aldrig.
Han var glad og munter. Han vidste, han ikke kunne dømmes.
Det, som ville have været en yderst risikabel sag
for enhver anden tiltalt, var bare en leg for ham.
Da kendelsen blev fremsat, blev der festet.
Jeg sagde til min partner:
"Over til Bergin Hunt & Fish Club."
Det vrimlede med mafiamedlemmer. Jeg så John Gotti.
Jeg gik hen til ham og sagde:
"Du husker mig nok ikke. George Gabriel.
Jeg sagde, jeg ville lykønske dig. Tillykke.
På gensyn."
Så satte jeg mig i bilen, og vi kørte.
GOTTI: AMERICAS KÆLEDÆGGE
Efter retssagen købte han en båd.
Bag på båden skrev han navnet "Ikke skyldig".
Myndighederne hævder, at John Gotti er en koldblodig morder,
den måske mægtigste og mest brutale mafialeder i Amerika.
Gotti blev mål for paparazzier.
Så hvorfor er han så populær?
Han gik fra at være den kriminelle mafialeder
til at være en berømthed i New York.
Gotti har fået stor succes.
Time hyrede Andy Warhol
til at lave et forsideportræt af Gotti.
MAFIAEN FOR RETTEN
Der er helte, som gør store ting for landet,
og de kommer ikke på forsiden af Time, men det gør en mafiaboss.
Mr. Gotti er næsten lige så kendt for sin udsøgte tøjstil
som for sit ry som mafiahoved.
Da fik han tilnavnet.
Han kaldes "Den elegante don".
På grund af Gotti blev vi filmstjerner, for folk ville være som os.
Kendisserne ville hænge ud med os.
Jeg sniffede kokain med Andy Warhol og David Bowie.
De stolede på os, og de vidste, vi ikke ville kontakte ugebladene.
Vi havde god kokain.
Det var fedt, for man var omgivet af rigdom,
spænding, prestige, glamour.
Jeg tilbragte en aften med ham.
Brooke Shields puttede sit nummer i hans lomme på Club A,
og han rev det itu. Jeg sagde: "Hvad laver du?"
"Hun er på alder med min datter."
Jeg sagde: "Giv mig nummeret."
Nu skal vi lave sjov med Amerikas påståede godfather,
New Yorks elegante don, John Gotti.
På TV er han iført et jakkesæt til $2000,
håret sidder perfekt. Seerne elsker ham.
Han er en stjerne.
Men bag lukkede døre er han en skånselsløs morder.
Se, hvad der skete med hans forgænger i jobbet.
Det kan et stressfyldt job føre til.
ENHEDEN FOR ORGANISERET KRIMINALITET
Han havde succes på begge fronter.
Diane Giacalones sag byggede i høj grad på meddeleres vidneudsagn.
Den næste sag måtte baseres på aflytning,
hvor John Gotti deltog i samtalerne.
Vi havde optagelserne fra Bergin Hunt & Fish Club.
Og samtalerne var gode.
Vi gik stadig efter selv at rejse sag.
Vi havde optagelser af samtaler, som kun vi kunne have.
Så vi var en konkurrent til FBI.
Og FBI var nødt til at lægge sig i selen.
FBI har stadig ikke rejst sag mod John Gotti.
Men vi vidste, hvilke forbrydelser han havde begået.
Og han var på fri fod.
Han og alle andre vidste,
at myndighederne ville forsøge igen.
De havde intet valg.
Når man arbejder på sådan en sag,
må man arbejde tæt sammen med anklageren.
Denne gang i New Yorks østlige distrikt.
Laura Ward var en kyndig anklager,
meget erfaren og dygtig. Hun var god at arbejde sammen med.
Efter Diane Giacalones sag rettede FBI blikket mod John Gotti.
Og denne gang ville vi fælde ham.
George Gabriel fik til opgave at fange Gotti.
Jeg ville ikke forhaste mig.
Hvis jeg skulle sende ham i fængsel, og han havde vundet én gang,
skulle beviserne være virkelig gode.
De skulle være skudsikre og meget stærke.
George var på en mission for at fange Gotti.
Men han skulle gøre det ordentligt.
Mens vi var i gang med efterforskningen og overvågede John,
fik jeg et opkald fra en enhed i New Jersey.
En mand blev dræbt på mafiamaner udenfor sit hjem i Brooklyn i morges.
Offeret, Wilfred "Willie Boy" Johnson,
arbejdede ifølge politiet tæt sammen med John Gotti.
Den mands skæbne var beseglet.
Han ville blive dræbt.
Johnson blev skudt flere gange i hovedet udenfor sit hjem.
Man dræber ikke en mand foran hans hjem.
Det er en hån mod hans kone og børn.
Så hvis de virkelig hader en mand,
dræber de ham ved hans hjem.
Jeg er ked af, at han blev dræbt. Jeg har ondt af hans familie.
Men det var en uundgåelig afslutning på et liv, som kun førte én vej.
Dagen efter Willie Boy Johnson var blevet dræbt af Gottis mænd…
Godmorgen, mr. Gotti.
…kom han ud fra sit hus, og vi sagde:
"Hvad mener De om Willie Boy Johnson? Hvad tror De?"
Og han sagde: "Vi skal alle dø en dag."
Et par måneder efter, han blev leder, sagde meddelere,
at Gotti ville indrette sit hovedkvarter i Ravenite Social Club.
KUN ADGANG FOR MEDLEMMER
Da John overtog Ravenite fjernede han al indmaden og fik opført en murstensvæg
med et lille vindue, så man ikke kunne kigge ind.
Han befæstede den.
Ravenite ligger i Little Italy.
I Little Italy holder alle mafiafamilier til.
De har restauranter og klubber.
Det er deres domæne.
Så vi er outsiderne.
Vi kan ikke gå ind uden at blive opdaget.
Alle lejlighedernes beboere er
loyale overfor mafiaen, så det er svært at foretage sig noget.
Vi giver folk arbejde. Til thanksgiving delte vi kalkuner ud.
Folk voksede op med os og stolede på os,
og vi hjalp dem og lokalområdet.
Havde folk brug for hjælp, hjalp vi dem.
Jeg føler mig faktisk tryggere.
- Føler De Dem tryggere? - Ja.
Hvorfor det?
Mine biler er blevet stjålet alle andre steder.
I Ozone Park, på Mulberry Street,
er vi de onde, vi er ikke de gode.
Men man skal jo gøre sit arbejde. Så jeg måtte sidde i min varevogn.
Jeg brugte den til overvågning.
Jeg skulle helst holde, så jeg havde godt udsyn til klubben.
Værsgo.
Man sætter sig bagi med sine kameraer og venter, til folk begynder at komme.
Mange gange kom de gående ned ad gaden
og slog på alle varevognene og sagde: "Vi ved, I er derinde."
Håbet var, at vi kunne finde et fast sted,
hvor jeg kunne have kameraet foran klubben.
At vi kunne være mere i skjul.
Vi fandt en lejlighed på sjette sal
to en halv blok væk.
Det gode var, at vi havde et sted.
Vores operative base.
Men den lå to en halv blok væk.
Jeg kunne bruge specialenheder.
Og heldet var med os,
for FBI havde noget meget sofistikeret udstyr.
Ikke mange kendte til det. Jeg kendte ikke til det.
Som agenter med speciale i teknik
var vores primære opgave at udtænke,
fremstille og installere overvågningsudstyr,
så vi kunne skaffe beviser til at få dømt
mafiaen i New York City.
Vi installerede avancerede telekameraer
så vi kunne optage, hvad der foregik
ved Ravenites indgang og på den tilstødende gade
syv dage om uge døgnet rundt.
Man kunne filme to en halv blok derfra,
og det så ud, som om jeg var 30 meter væk.
Selv klokken 20 midt om vinteren skulle man tro, klokken var 15.
Videokameraet i lejligheden
leverede fine sort-hvide optagelser at mændenes færden.
Man så, hvem de var,
hvad de havde på, hvilke biler de steg ud af.
Oplysningerne var guld værd.
Det var fantastisk med den teknologi.
I 89-90 var Ravenite i fuld sving.
John var der altid med sin ledelse.
Og det bedste, Gotti gjorde for os, var,
at han hver onsdag aften mødtes med capoerne
og deres kompagnoner og soldater.
Der var John Gotti.
Frankie LoCascio.
Sammy Gravano.
Han gav os faktisk et billede af familien.
Mafiaen skal være en hemmelig organisation.
Når alle dukker op samme sted
ved højlys dag, er det ikke ligefrem hemmeligt.
John Gotti var en gangster. Han blæste på FBI.
Han blæste på, om FBI tog billeder.
Han stillede folk til skue og havde den opfattelse,
at folkene skulle besøge ham og ikke være bange for politiet.
Man bliver ikke kaptajn ved at gemme sig derhjemme.
I skal komme her, ligesom jeg gør hver dag.
Det var dumt gjort, men John Gotti følte sig uovervindelig.
Gotti holdt sig ikke inde i klubben. Han talte med folk på gåture.
Man kunne se dynamikken og hierarkiet.
Der var for eksempel engang,
hvor John og Sammy gik en tur.
Det begyndte at småregne.
Sammy holder paraplyen for John. John vil ikke holde paraplyen.
To-tre skridt bag dem gik livvagterne,
som skulle beskytte dem.
Og når folk kom hen for at sige goddag,
hilste de på John først.
Det er små afslørende ting,
som giver et billede af, hvordan ledelsen er opbygget,
hvem, der er hvem, og deres indbyrdes forhold.
Da folk begyndte at komme, fortalte meddelere os,
at John Gotti talte om forbrydelser derinde.
Men vi anede ikke, hvad de sagde.
Bevæbnet med den oplysning søgte vi om tilladelse til
at placere en mikrofon i klubben.
Da Ravenite skulle aflyttes,
kontaktede jeg teknikeren for at høre, hvordan vi kunne gribe det an.
Vi vidste ikke rigtigt,
hvordan Ravenite Social Club var indrettet.
Hvor sad folk? Hvor var John?
Hvor var hans løjtnanter? Hvor fandt samtalerne sted?
Sommetider må teknikerne gå ind
og se på stedet for at finde ud af, hvilket udstyr de skal bruge.
For når vi senere skulle ind i nattens mulm og mørke,
var kendskab til rummets indretning
en stor hjælp.
Myndighedernes folk kan naturligvis ikke vade ind i en mafiaklub
ved højlys dag.
Så vi måtte få dem til at invitere os indenfor.
Det løste vi ved at udløse et såkaldt problemopkald.
Vi lavede lidt tekniske problemer
med telefonforbindelsen til Ravenite.
Det fik en fra Gambino-familien til
at ringe efter en tekniker fra telefonselskabet.
Men i stedet aflagde de flinke folk
fra FBI's tekniske specialenhed et besøg.
Jeg gik ind som telefonreparatør.
Da jeg kom ind i Ravenite, stod det klart,
at indretningen var meget basal.
Interessant nok hang der et portræt af mr. Gotti
bagerst i et lokale, hvor han ville sidde.
Vi så, at der var gang i en form for bookmakervirksomhed.
Og de havde en faxmaskine koblet på telefonlinjen.
Hvis jeg kunne reparere det helvedes lort
i en helvedes fart, ville de sætte pris på det.
Det lykkedes at "løse deres problem".
De var henrykte.
En af folkene kom og gav mig
to spritnye hundreddollarsedler.
Som en god, hårdtarbejdende reparatør tog jeg imod dem.
Vi forlod stedet, og takket være Gambino-familien
tog vi flere fra den tekniske enhed
med ud til pizza og øl den dag.
Nu vidste vi, hvor mikrofonen skulle placeres.
Der var to lokaler i Ravenite.
John havde et bord i baglokalet, som han sad ved.
Og der talte folk med ham.
Mikrofonen skulle så tæt som muligt på det bord.
I 1980'erne var jeg specialagent i FBI.
Jeg var en af blot seks agenter i landet med specialuddannelse i låse.
Jeg havde en partner, Ken Reader, som var genial til låse.
Kenny ville lave en kopi af nøglen til Ravenite.
Kopier er blevet fremstillet af låsesmede de sidste hundrede år.
Det er lidt af en kunst.
Man stikker nøgleemnet i låsen,
som efterlader mærker, og så tager man nøglen ud
og filer den. Det bliver man ved med.
Til sidst har man en nøgle, som kan åbne døren.
Det tager normalt et kvarters tid.
…22 til Kenny.
Denne gang tog det Kenny tre-fire timer.
Hver gang kysten var klar, og Kenny nærmede sig døren…
837, 820.
…stoppede de ham og sagde: "Nej, der kommer nogen."
Men sidst på natten
havde han fået lavet en nøgle, og vi kunne bryde ind.
Da vi var kommet ind,
skulle vi installere skjulte mikrofoner, sendere og så videre.
De skulle skjules omhyggeligt.
Og vi skulle operere
i meget lidt lys med små lommelygter mellem tænderne.
Vi foretog nogle lydprøver.
Hej, en, to, tre, fire. Fire, tre, to en.
Kan du høre mig, Charlie?
Og Charlie svarede over radioen:
Højt og tydeligt.
Det blev elegant udført.
Det var et show.
Efter mindre end to timer var vi væk.
Når udstyret er på plads, er det spændende at tage hovedtelefonerne på.
Vi lyttede til alle båndene
for at finde noget brugbart.
Der stod en ismaskine og en cappucinnomaskine i forlokalet.
Man opfanger alle mulige lyde.
Man ved, der er samtaler i gang.
Man kan ikke høre dem.
Jeg kunne ikke tro det.
Man kunne intet høre.
Det var spild af tid og kræfter.
Hvis mikrofonerne er placeret forkert, kontakter man teknikerne.
"Kan vi gøre noget for at forbedre det?"
Man må overveje risikoen ved at gå ind igen.
Vi var nok inde i Ravenite mere end en halv snes gange
i løbet af 14 måneder for at flytte rundt på mikrofoner.
Vi flyttede mikrofonen tættere på bordet.
Vi satte den i loftet over bordet.
Vi prøvede forskellige ting, men akustisk var det en katastrofe.
For mange mennesker i et lille rum. Det var frustrerende,
for vi havde videokameraerne. Vi kunne se dem komme og gå.
Vi så dem gå ture.
Mikrofonen var derinde, men vi kunne intet høre.
Vi kunne ikke forlade os på de bånd.
Vi måtte gøre det bedre.
Selv om vi vidste, at FBI aflyttede stedet,
ville vi opbygge vores egen sag.
Vi vendte tilbage til vores båndede samtaler,
som var optaget i Bergin Hunt & Fish Club i 1986.
Greg kom ind til mig en morgen.
Han havde igen og igen lyttet til Gotti-optagelserne,
og havde fundet noget, alle andre havde overhørt.
Greg var helt oppe at køre.
Man skal kende Greg for at forstå det her:
Han skrev en seddel.
Jeg satte en Post-It på hans skrivebord om,
at han skulle se på udskriften,
For det tilfælde at han på vejen hjem
kom ud for en ulykke, og ikke kunne fortælle os det næste dag.
Samtalen blev opfanget i 1986.
Den omhandlede en fagforbundsleder, som besøgte Bankers and Brokers.
Bankers and Brokers er en restaurant på Manhattan.
Den ejes af Gambino-familien.
Den blev sat i stand af uorganiserede tømrere.
Formanden for tømrerforbundet
O'Connor, spurgte: "Hvad har du gang i? Du skal bruge organiserede folk."
For mafiaen kontrollerede tømrerforbundet.
Han gik selv ind
og smadrede stedet efter istandsættelsen.
Restaurantens ejer var en af Gottis soldater,
så nu måtte Gambino-familien gribe ind.
En repræsentant for tømrerforbundet blev såret af skud i forbundets lobby.
Alt peger på en advarsel fra gangstere.
Samtalen var meget konkret.
John O'Connor.
O'Connor blev nævnt.
Offeret var den 49-årige John F. O'Connor…
608.
608 blev nævnt. Forbundet.
…næstformand for tømrerforbundets lokalafdeling 608.
Nummer 1694 eller noget i den stil på Broadway.
Lidt i syv gik O'Connor ind i bygningen på hjørnet af Broadway og 51st Street,
hvor hans kontor er.
Der blev sagt…
Vi smadrer ham.
"Vi smadrer ham."
O'Connor blev ramt af fire skud i bagdelen.
Jeg lyttede til optagelsen, som var den rene dynamit.
I morgen smadrer vi ham.
Det beskrev en forbrydelse.
I morgen smadrer vi ham.
Pludselig hører vi, at Gotti er blevet anholdt.
Manhattans anklager tiltaler Gotti for medvirken til drab
i forbindelse med nedskydningen i 1986 at fagforbundsmanden John O'Connor.
Jeg ringede til en kilde i FBI, som sagde: "John Gotti er ikke blevet anholdt.
Så ville jeg vide det."
Så er det nok, folkens.
Men han vidste det ikke.
Og grunden var,
at staten New Yorks enhed for organiseret kriminalitet
agerede på egen hånd.
De samarbejde ikke med FBI.
OCTF ville have omtalen for at sætte John Gotti i fængsel.
Og fordi vi ikke kunne opbygge en sag hurtigt nok,
fremlagde de O'Connor-sagen for Manhattans anklager, som rejste tiltale.
Det var næsten en konkurrence. "De kan ikke, kan I?"
Her er, hvad jeg hører.
De kæmper om, hvem som først får mig i retten.
Alle de folk konkurrerede om at få æren for at retsforfølge John Gotti.
De bliver ved, til jeg er fængslet.
John Gotti udfordrede dem.
"Kom I bare an."
Han sagde: "Fuck jer."
- Er De klar til næste sag? - Altid.
Tekster af: Henriette Saffron