Mange mafiosi har kallenavn
på grunn av noe de har gjort eller noe de gjør.
Liker han bananer, kaller de ham Joey Bananas.
Jeg ble kalt Sally Ubatz
fordi det på italiensk er pazzo, sprø. Fordi jeg gjorde skandaløse ting.
Da jeg var 31, fikk jeg i oppgave
å dra til Florida og gi en beskjed til en fyr
som lå med et mafiamedlems kone.
Så jeg fløy til Florida og møtte en fyr.
Han ga meg en UPS-uniform og UPS-bil, og jeg dro til huset.
Jeg banket på.
Jeg hadde en liten eske. Kjæresten åpnet.
Jeg skjøv henne unna, satte en kniv mot strupen hans
og bandt ham fast til biljardbordet.
Du straffer ham målbevisst.
Jeg tok av buksene.
Torturer jævelen.
Og kuttet av ham ballene.
Ikke noe personlig. Bare forretninger.
Mafiaen har tre hovedregler:
Ikke ligg med et annet medlems kone,
ikke selg dop og aldri samarbeid.
Hold kjeften.
Du åpner kjeften hele tiden!
Det er en dødsdom.
Det var det verste du kunne gjøre da.
Annethvert jævla sekund. Hei, hold kjeften på deg!
Du måtte holde alt hemmelig.
Du har aldri lov til å avsløre informasjon
og bli en tyster eller informant.
Blir jeg tatt i å snakke, er jeg også en jævla tyster.
Tyster du, blir du torturert.
De skjærer deg og brenner deg.
De får dem til å lide.
Jeg bandt et slips rundt halsen hans og drepte ham da.
Ofte lot mafiaen liket ligge åpenbart.
De ville vise et eksempel på respektløshet og illojalitet.
Fortell denne dritten
at jeg, John Gotti, skal skjære av deg hodet.
Din kuksuger.
Skjære av deg det jævla hodet ditt.
Den antatte lederen for en av landets største mafiafamilier
stilles for retten i New York. Aktoratet hevder John Gotti
har drept for å komme seg til topps.
Jeg heter Diane Giacalone.
På 80-tallet var jeg assisterende statsadvokat
i New Yorks østre distrikt.
Vi etterforsket organisert kriminalitet, narkotikasaker,
kapringer, egentlig alt mulig.
I 1985 anla vi sak mot John Gotti og åtte medlemmer av Gambino-familien.
FORMODET MAFIASJEF
Anklagene var drap, ulovlig gambling, lånehaivirksomhet…
TILTALT
…og lastebilkapring.
På spill står hans frihet og antatte stilling
på toppen av landets mektigste forbryterfamilie.
Idet vi fokuserer på John
og utvikler en måte å angripe saken på,
får vi plutselig beskjed om Dianes sak.
Vi ble alle litt… overrasket.
FBI var ikke involvert i den etterforskingen.
Vi etterforsket Gotti hver for oss.
Så det var mye konflikt om dette.
Vi var de eneste som hadde en sak.
Så det var vi som måtte felle ham.
Vi trodde vi hadde mer enn nok for å felle Gotti og folkene hans.
Siktelsene strekker seg over 18 år
da Gotti var capo i mafiaen, før han ble familiens sjef.
Gotti kan stå overfor 20 år i fengsel.
RETTSSAK TO DAG 1
Utenfor rettssalen var det et sirkus.
En vanvittig, elektrisk atmosfære.
Jeg hadde aldri opplevd en rettssak som fikk så mye nasjonal oppmerksomhet.
Det var en rettssak med utrolige karakterer.
Vi hadde John Gotti.
Er du familiens nye sjef?
Min kone og mine barns.
- Bare den familien? - Hva med Gambino-familien?
Vi hadde Diane Giacalone.
Enkelte ville ikke ha saken. Én ville det. Diane Giacalone.
Ei fra nabolaget som gikk etter skurker.
- Morn, Mr. Cutler. - God morgen.
John Gottis advokat, Bruce Cutler.
- Hvem representerer du? - John Gotti.
En gutt fra Brooklyn som åpenbart var forelsket i John Gotti.
Bruce Cutler. Det er komisk.
Jeg tror han ville være John Gotti. Han kledde seg som John Gotti,
og håndhilste på oss og kysset oss på kinnet.
Vi hadde en rekke gode forsvarsadvokater
som forsvarte klientene sine.
Har jeg én tommelfingerregel,
er det å aldri spørre klienten hva som skjedde…
FORSVARSADVOKAT
…for jeg driter egentlig i det.
Det viktige er hva myndighetene sier de kan bevise.
Det er det jobben min dreier seg om.
FORSVARSADVOKAT
Jeg heter Michael Shapiro,
og september 1985 var jeg 35 år og jobbet med Gotti-saken.
TINGHUS
Hovedanklagene var RICO-anklager.
RICO er loven mot utpressing og korrupte organisasjoner.
Det fine ved RICO-tiltalen fra en aktors perspektiv
er at du kan bruke forbrytelser som noen allerede har blitt dømt for.
DRAP
Forsvaret visste at myndighetene aldri hadde tapt en RICO-sak.
En av anklagene i Gotti-saken
var drapet på Jimmy McBratney på Staten Island.
Gotti erklærte seg skyldig.
Han sonet for den tiltalen.
DRAP - SONET 2 ÅR
Så det eneste spørsmålet for juryen var:
Var det drapet og de andre RICO-tiltalene
for å fremme Gambino-familiens forretninger?
Det var det Diane Giacalone ville bevise.
Jeg var ung og hadde bare hatt jobben i fem år.
Jeg hadde mye aggressiv energi i meg.
Jeg satt bakerst i rettssalen.
John reiser seg, ser seg rundt og ser meg.
Jeg er ikke liten. Og han sier: "Hei! Hvem er du?"
Jeg reiste meg og gjorde sånn.
"Snakker du til meg?"
"Ja, hvem er du?" sa han. "George Gabriel.
Jeg jobber for Bruce Mouw. Jeg skal bare observere."
"Si til Bruce Mouw at jeg skal hjem. Jeg blir ikke dømt."
"Ok", sa jeg.
"Om det skjer, skal jeg komme innom og gratulere deg."
Jeg visste ikke, og det gjorde ikke mange reportere heller,
at FBI ikke ville ha Giacalone på saken.
Så det var anspent.
VITNET KAN IKKE VITNE
Da Diane Giacalone tiltalte John Gotti og folkene hans,
var Willie Boy Johnson blant dem.
En Gotti-lojalist. Han hadde hengt med ham siden barndommen.
Men han var også en tyster.
NØKKELINFORMANT
Willie Boy Johnson hadde samarbeidet med FBI
i årevis, men ingen visste det. Vi delte det ikke med noen.
JUSTISDEPARTEMENTET
Vi dro til Diane Giacalone og ba henne om å ikke tiltale ham.
Jeg sa til sjefene:
"Om vi ikke setter en stopper for dette,
blir han drept av Gotti om det blir kjent at han var informant."
Johnson var ikke bare en informant. Han var også en voldelig forbryter.
Han var involvert i noen av de mest voldelige handlingene
gjengen hadde begått.
Vi kunne ikke skille ham ut fra tiltalen
og fortsatt ha en sak.
Til FBIs store skrekk forklarte Diane Giacalone i retten
for dommeren at…
Vi ville varetektsfengsle en av de tiltalte
fordi han hadde vært en informant i 15 år.
Han kalles "Willie Boy" og sitter ved siden av Gotti,
men han er langt fra nær.
Det var ganske sjokkerende. Gotti satt ved siden av ham.
Måten det ble avslørt på var fryktelig.
Willie Boy var med i årevis.
Han raket inn penger, han kjente alle de fem familiene.
Etter at de tok med seg Willie Boy,
ga John Gotti ham et blikk som ville ha drept.
Du vil ikke gitt ham livsforsikring om du var et forsikringsselskap.
Vi likte ikke det vi gjorde, men vi gjorde det som var nødvendig.
Vi visste at han ikke hadde lang forventet levetid.
Når vi har en informant,
selger vi det med: "Vi avslører ikke identiteten din."
Diane Giacalone ga blanke i det.
I dag begynte assisterende statsadvokat Diane Giacalone
åpningsprosedyren med å si til juryen…
Diane Giacalone ga en god åpningsprosedyre i rettssaken.
Imponerende.
Vi begynte med drapet på McBratney
fordi det viste hvordan John Gotti kom til makten.
Så snakket jeg om de ulike elementene i tiltalen.
Vi pratet om lånehaivirksomheten, kapringene,
vi pratet om gamblingen.
Giacalone hevdet at flere forbrytelser som andre tiltalte
alt hadde sonet for, ikke var isolerte hendelser,
men en del av en konspirasjon for å samarbeide om lovbrudd.
Da jeg satte meg, følte jeg at jeg hadde gjort jobben min.
Det var nok siste gang jeg følte meg hjemme i rettssalen.
Gottis advokat angrep umiddelbart.
Bruce Cutler korsfestet henne.
Bruce ba juryen anse tiltalene som en råtten stuing.
Jeg husker det fordi jeg skrev det for ham.
Han sa: "Du kan ikke lage en stuing som noen vil svelge
av alle disse råtne ingrediensene, samme hvor lenge du koker den."
Og i åpningsprosedyren tok Bruce Cutler…
Han tok opp tiltalen og sa den var søppel.
Han rev den i to, noe som var veldig dramatisk.
Juryen klarte ikke rive øynene vekk fra ham.
Han kastet tiltalen i søppelbøtta og sa…
"Der hører denne tiltalen hjemme. I søpla."
Snakk om dramatisk oppvisning.
Det var et… øyeblikk.
Dianes sak involverte mange samarbeidspartnere. Alltid farlig.
Vi snakker ikke om folk på gata.
Folk som har med organisert kriminalitet å gjøre.
Hvem andre vitner i en mafiasak?
Jeg var første vitne i John Gotti-saken i 1987,
og jeg var stjernevitnet.
I 1984 ble jeg pågrepet med 113 gram kokain på meg.
Det ble satt en million i kausjon.
Mens jeg satt inne sommeren 1984, kom kona mi på besøk.
Mine to sønner satt utenfor besøksrommet.
Da hun dro, så jeg guttene mine gråte.
Det var da jeg valgte å bli informant.
"Jeg må ut av dette livet, jeg vil ikke pine dem mer."
Til slutt ringte jeg. Jeg skulle samarbeide med myndighetene.
Jeg visste ikke at de to år senere skulle be meg vitne mot John Gotti.
Sal Polisi hadde en fortid med gjengen.
Og han fortalte grundig om den. Han er smart. Han var artikulert.
Så reiste Bruce seg og bare… Jeg har hørt ordet "Brucified".
En flott måte å beskrive Bruces tilnærming til kryssforhøret på.
Bruce Cutler angrep meg hver dag i sju dager.
Han hamret løs og kalte meg avskum, feiging.
Han fant ut detaljer om meg,
hvor mange jenter jeg lå med, at jeg skar av ballene til han fyren.
Jeg måtte innrømme alt som var sant.
John Gotti satt ved enden av forsvarets benk,
la høyrehånda på bordet
og imiterte en pistol.
Jeg visste hva han mente.
"Vi skal drepe deg."
I tillegg til Sal Polisi regner Diane Giacalone med flere vitner.
De betalte vitnene som har løyet før,
vitner med nye identiteter, vitner som har solgt dop,
vitner som har drept.
De var blant de mest tvilsomme vitnene du kan tenke deg.
Et sirkus av avskum.
James Cardinali er et nøkkelvitne.
Hver av dem stiller seg i vitneboksen,
og den ene etter den andre er mindre troverdig.
Cardinali innrømte at han ikke ville vitne,
men det var bedre en den elektriske stolen for drap.
Et annet vitne for myndighetene var Dominick LoFaro.
Dominick LoFaro innrømte i dag at han løy for myndighetene i starten.
Han sa han hadde drept over 15 personer. I dag sa han at det bare var to.
Vi ble fremstilt som inkompetente.
Myndighetenes sak mot Gotti ble lidende i dag.
Bankraneren Matthew Traynor skal være et vitne mot Gotti.
Matthew Traynor var et problematisk vitne, men et nyttig et.
Til jeg ikke stolte på ham lenger.
Han begynte å si ting som ikke ga mening for meg.
Og da bestemte vi oss for å ikke bruke ham som vitne.
Han vitnet faktisk for forsvaret
og sa at Diane Giacalone hadde prøvd å bestikke ham.
Jeg fikk dopen jeg ville ha. Jeg fikk sprit.
Han sa hun ga ham trusene sine fra en skuff i skrivebordet,
så han kunne onanere.
Jeg fikk en kinky seksuell utløsning.
Traynor ble senere dømt for mened for vitneforklaringen.
Jeg sa til bistandsadvokaten:
"Hvilket oppegående jurymedlem vil tro på sånt piss?"
I New York snakker påtalemyndigheten tradisjonelt sett ikke med pressen.
Forsvarsadvokater får betalt for akkurat det.
Bruce var flinkere til å snakke med dem enn noen forsvarsadvokat jeg vet om.
Han visste å bruke pressen. Han visste å underholde pressen.
Ikke godt å se deg, Geraldo, jeg er ikke en fan.
John Gotti hadde sitt eget mediehåndterende PR-team,
som pressesekretæren i Det hvite hus.
Advokat Bruce Cutler hevdet
at myndighetene ikke liker velkledde folk, gamblere,
folk som John Gotti.
Jeg visste ikke at jeg mislikte velkledde folk.
Jeg syntes jeg var ganske velkledd.
Bruce Cutler sa hele tiden: "Myndighetene gjør hva som helst
for å fengsle John Gotti."
Cutler hevder at myndighetene vil ta Gotti.
De håper juryen ser narrativet,
de vil at folket ser det,
de håper jurymedlemmenes familier ser det.
Alt dette forsterket bare imaget til John Gotti…
Han har alltid vært en respektabel person i samfunnet.
…og folk slukte det rått.
Det er vanskelig å tro hva de sier om ham.
Hvilken gudfar? Han er bare en god mann.
God kveld. Dette er kveldsnyhetene. Dan Rather rapporterer.
Dommen falt på en fredag.
Jeg husker hvor jeg var da jeg hørte dommen.
SPESIALETTERFORSKER
På radioen i en park i New York, All News 88.
Jeg er på gata med partneren min. Vi kjører rundt.
Vi hører nyhetene komme ut av bilradioen.
John Gotti ble frikjent av en jury på alle tiltalepunkter.
Han ble frikjent på alle punkter.
Vantro
var vel hovedfølelsen.
Vantro.
Jeg følte at jeg hadde blitt fysisk mørbanket.
Kroppen min var faktisk øm.
Et stort nederlag i myndighetenes kamp mot organisert kriminalitet.
John Gotti spradet ut som ei stjerne.
Hvordan har du det?
Etter seks måneder holdt ikke myndighetens sak vann.
- Hva føler du? - Er du overrasket?
Jeg ble helt paff.
Det var det første vellykkede forsvaret i en RICO-sak.
Gud velsigne USA.
Rettferden skjedde fyllest
og begge forventet det. Vi er fornøyde med det.
Da han ble frikjent,
sa folk: "Bruce Cutler er best."
Nei, det var ikke Bruce Cutler.
GOTTIS MEDARBEIDER
Saken ble vunnet fordi et jurymedlem fikk 60 000 dollar.
Jurymedlemmer kjøres hjem i limousiner av marshals.
Jeg sa til Diane Giacalone: "Jeg kan ikke tro at du ga dem limousiner
og skysset dem overalt i Brooklyn.
Tror du mafiaen er dum? De skygger dem. John Gotti kommer til å bestikke noen."
Hun sa: "Sal, du ser for mye på TV."
Og jeg lo.
Da han ble frikjent, sa jeg: "Han fikk det til."
John Gotti hadde grunn til å smile
idet han snodde seg forbi kameraene utenfor huset sitt.
Jeg oppdaget ikke før senere at et jurymedlem ble bestukket.
Det var mange signaler jeg ikke så.
For eksempel at John Gotti aldri var nervøs.
Aldri.
Han var like munter som man kunne bli. Han visste at han ikke kunne dømmes.
Så det som ville vært et risikabelt forsvar
for andre tiltalte, var bare en lek for ham.
Da han ble frikjent, ble det stor fest.
Jeg sa til partneren min: "Vi drar til Bergin Hunt & Fish Club."
Og stedet var fullt av mafiosi. Jeg så John Gotti.
Jeg gikk bort til ham og sa: "Du husker meg nok ikke. George Gabriel.
Jeg sa jeg skulle gratulere deg. Gratulerer. Vi ses senere."
Jeg gikk tilbake, og så kjørte vi vekk.
GOTTI: AMERIKAS ELSKLING
Etter rettssaken kjøpte han en båt.
På baksiden av båten sto navnet… "Ikke skyldig".
Myndighetene sier John Gotti er en kaldblodig morder,
kanskje USAs mest hensynsløse og mektige mafiasjef.
Gotti ble et mål for paparazzoene.
Så hvorfor er han så populær?
Han gikk fra å være en kriminell mafiasjef
til New Yorks amerikanske kjendis.
Gotti gjorde det stort forleden.
Time betalte Andy Warhol for å lage et portrett av Gotti til forsiden.
MAFIA STILT FOR RETTEN
Det fins helter som gjør store ting for landet,
og de havner ikke på forsiden , men det gjør en mafiasjef.
Mr. Gotti er nesten like kjent for sin klesprakt
som for omdømmet som mafiasjef.
Det var da han fikk kallenavnet.
Mannen de kaller "Dapper Don".
På grunn av Gotti var vi filmstjerner, for folk ville være som oss.
Kjendisene ville henge med oss.
Jeg tar kokain med Andy Warhol og David Bowie.
De stolte på oss, de visste at vi ikke ville ringe pressen
og hadde god kokain.
Det var herlig, for man er i nærheten av så mye penger,
spenning, prestisje, glamour.
Vi var sammen en kveld.
Brooke Shields stakk nummeret sitt i lomma hans på Club A.
Han rev det opp. "Hva gjør du?" sa jeg.
"Hun er like gammel som dattera mi." "Gi meg nummeret", sa jeg.
Vi er tilbake med et puss spilt på USAs mest berømte gudfar.
New Yorks Dapper Don John Gotti.
Når man ser ham på TV i dressen til 2 000 dollar
og med perfekt hår, ser folk ham og elsker ham.
Han er ei stjerne.
Men bak lukkede dører er han en nådeløs morder.
Se hva som hendte fyren som hadde jobben før ham.
Ser dere hva stress kan gjøre?
SPESIALGRUPPE FOR ORGANISERT KRIMINALITET
John Gotti har vunnet to av to saker.
Diane Giacalone-rettssaken var basert på informantforklaringer.
Så neste sak måtte bruke elektronisk overvåking
der Gotti selv ble tatt opp i mange samtaler.
Vi hadde opptakene fra Bergin Hunt & Fish Club.
Og vi hadde fantastiske samtaler.
Vi ville fortsatt bygge vår egen sak.
Vi hadde samtaler som ingen andre kunne ha.
Så vi var FBIs konkurrenter.
Det betød at FBI måtte være dyktigere.
FBI har ennå ikke reist en sak mot John Gotti.
Men vi kjente til forbrytelsene han var ansvarlig for,
og han går fri.
Han og alle andre visste at myndighetene ville prøve igjen.
De hadde ikke noe valg.
Når du påtar deg en sånn sak,
må du jobbe tett med påtalemyndigheten.
Det var New Yorks østre distrikt.
Laura Ward var en kunnskapsrik sakfører,
veldig dyktig, helt genial. Hun var fantastisk å jobbe med.
Etter Diane Giacalones sak fokuserte FBI straks på Gotti.
Nå skulle vi felle ham.
George Gabriel fikk i oppgave å ta Gotti.
Jeg skulle ikke forhaste meg.
Om vi skulle fengsle ham og han hadde slått FBI én gang,
måtte bevisene dine være veldig bra.
Måtte være vanntett, veldig sterkt.
George var på oppdrag for å ta Gotti,
men han måtte virkelig ta ham.
Mens vi jobber med saken, overvåker ham og gjør greia vår,
ringer plutselig en av troppene i New Jersey.
En mann ble drept i mafiastil utenfor hjemmet sitt i Brooklyn i dag.
Offeret var Wilfred "Willie Boy" Johnson,
som politiet sier var nært knyttet til påstått mafiasjef John Gotti.
Skjebnen hans var skrevet. Fyren skulle vekk. Han skulle drepes.
Johnson ble skutt flere ganger i hodet utenfor huset sitt.
En av reglene er å ikke drepe noen foran huset deres.
Det krenker kona og barna.
Så om de virkelig hater noen
og vil sende et budskap, skyter de ham nær hjemmet.
Det er leit at han ble drept. Jeg synes synd på familien hans,
men det var en uunngåelig slutt på et liv som kun gikk i én retning.
Dagen etter at Willie Boy ble drept av Gottis menn…
Morn, Mr. Gotti.
…kommer han ut av huset sitt, og vi sier:
"Hva er din mening om Willie Boy Johnson?
Hva synes du?" Og han sa: "Vi må alle dø en gang."
Et par måneder etter at han tok over, sier informanter at han skulle sette opp
hovedkvarter på Ravenite Social Club.
KUN FOR MEDLEMMER
Da John tok over Ravenite, rev han alt ut. Han bygde murveggen.
Han lagde et lite vindu så du ikke kunne se inn.
Befestet den, vil jeg si.
Ravenite er i Little Italy.
Alle mafiafamiliene henger i Little Italy.
De har restauranter. De har klubber.
Det er bakgården deres.
Så vi er utenforstående.
Vi kan ikke gå inn uten å bli sett.
Alle som bor i den gata
er lojale overfor mafiaen, så det er vanskelig å gjøre noe.
Vi forsyner folk med jobber. På høsttakkefesten delte vi ut kalkuner.
Folk vokste opp med oss og stolte på oss,
og vi hjalp lokalsamfunnet.
Ba folk om tjenester, fikk de dem.
Jeg er ikke redd. Jeg føler meg tryggere.
- Føler du deg tryggere? - Ja.
Hvorfor?
Bilene mine ble stjålet alle andre steder.
I Ozone Park og på Mulberry Street
er vi skurkene, ikke heltene.
Men man må likevel gjøre jobben. Så jeg måtte inn i varebilen min.
Jeg hadde en overvåkingsbil.
Jeg prøvde å parkere så jeg fikk en god posisjon ved klubben.
Klar bane.
Du setter deg i bilen med alle kameraene
og venter til folk begynner å dukke opp.
Disse karene gikk ofte nedover gata,
banket på alle varebiler og sa: "Vi vet dere er der inne."
Vi håpet å kunne plante et kamera.
Et fast sted der jeg kunne rette et kamera mot fronten av klubben.
Så kunne vi jobbe mer i skjul.
Vi fant en leilighet i sjette etasje omtrent to og et halvt kvartal unna.
De gode nyhetene var at vi hadde et sted. En slags base.
Men to og et halvt kvartal unna.
Jeg hadde tilgang til spesialstyrkene.
Og vi hadde flaks, for FBI hadde høyteknologisk utstyr.
Få visste at det fantes. Jeg visste ikke om det.
Som teknisk opplært agent var en av våre hovedoppgaver å utvikle,
implementere og installere overvåkingsutstyr
for å kunne skaffe bevisene til en vellykket sak
mot mafiaen i New York.
Vi installerte toppmoderne teleskopisk videoovervåkingsutstyr
som tillot oss å ta opp aktiviteten
ved inngangen til Ravenite og gata ved siden av Ravenite
sju dager i uka, 24 timer i døgnet.
Det beste var at man kunne ta opp video to og et halvt kvartal unna,
og det så ut som 30 meter unna.
Selv kl. 20 midt på vinteren skulle man tro klokka var 15.
Kameraet ga vakre svart-hvite bilder av folk som kom og gikk.
Man så hvem de var, hva de hadde på seg, hva slags biler de kjørte.
Vanvittig mye informasjon.
Det var utrolig å ha den typen teknologi.
I 89 til 90 var Ravenite i full sving.
John var alltid der med administrasjonen.
Det mest utrolige og hjelpsomme han gjorde,
var å invitere capoene hver onsdag kveld
med medarbeiderne og soldatene som ei gruppe.
Det var John Gotti,
Frankie LoCascio,
Sammy Gravano.
Så han ga oss oversikten over familien.
SJEF
CONSIGLIERE - UNDERSJEF
Mafiaen skal være en hemmelig organisasjon.
Å få alle til å dukke på på samme sted
midt på lyse dagen er ikke særlig hemmelighetsfullt.
John Gotti var en gangster. Han brød seg ikke om FBI.
Han ga faen i om FBI tok bilder av deg.
Han satte alle ut på gata foran og følte
at mafiafolk måtte komme til ham. Du skulle ikke frykte politiet.
Du blir ikke capo eller mafioso om du gjemmer deg.
Du kommer hit akkurat som jeg gjør.
Ikke så smart, men han trodde han var uovervinnelig.
Gotti ble ikke inne.
Han spaserte ute og hadde samtaler med folk.
Man kunne se dynamikken og hierarkiet.
Det var for eksempel en gang John og Sammy gikk en tur.
Det begynte å regne.
Sammy holdt paraplyen for John. John holdt ikke paraplyen selv.
En meter bak dem gikk livvaktene,
karene som skulle beskytte ham.
Andre ganger så man at om folk kom for å hilse på John,
hilste de på John først og så Sammy.
Alt det er små hint
som gir deg en idé om hvordan administrasjonen ser ut.
Hvem som er hvem, og hvem som står nær,
og hvem som står fjernt.
Da folk begynte å komme og gå, sa informantene
at John Gotti snakket om forbrytelser der.
Men vi ante ikke hva de sa.
Bevæpnet med den informasjonen søkte vi
om å plante en mikrofon inni klubben.
Da vi visste at vi skulle gjøre det, dro jeg til fyren fra spesialstyrkene
for å finne ut hvordan.
Vi hadde ingen praktisk kunnskap
om hvordan det så ut inne på Ravenite Social Club.
Hvor satt folk? Hvor var John?
Hvor var løytnantene hans? Hvor fant samtalene sted?
Noen ganger må teknikerne gå inn
og sjekke stedet, finne ut hvilket utstyr de må skaffe.
For når vi skulle tilbake om natta,
midt på natta i mørket,
ville det hjelpe å vite hva som var i rommet og hvordan det var konfigurert.
ENVEISKJØRING
Politiet kan så klart ikke bare gå inn på en mafiaklubb
midt på lyse dagen.
Så vi måtte få dem til å invitere oss inn.
Det gjorde vi ved hjelp av det vi kaller et trøbbelanrop.
Vi skapte litt teknisk trøbbel
på noen av Ravenites telefonlinjer,
som fikk noen i Gambino-familien
til å ringe en telefonreparatør.
Men i stedet kom de vennlige medlemmene
av FBIs SO1 på besøk til dem.
Jeg ankom som en telefonreparatør.
Da jeg først gikk inn, ble det åpenbart
at interiøret var veldig rudimentært.
Interessant nok var det et portrett av Mr. Gotti
bak i rommet der han pleide å sitte.
Vi kunne konstatere
at det foregikk en bookmakeroperasjon der inne.
De hadde tilsynelatende en faksmaskin koblet til en telefonlinje.
Og de ba meg fikse den fandens tingen
så fort som bare fanden. Det ville de virkelig verdsette.
Vi klarte å "fikse problemet deres".
Og de var overlykkelige.
En av karene kom bort og ga meg
to splitter nye hundredollarsedler,
som jeg tok imot som en god og hardtarbeidende serviceperson.
Vi forlot åstedet. Takket være Gambino-familien
inviterte vi flere medlemmer av SO1-teamet ut
ut på pizza og øl den dagen.
Nå visste vi hvor vi måtte plante mikrofonen.
Ravenite hadde to rom.
John hadde et stort bord på bakrommet som han satt ved.
Dit kom folk for å prate med ham.
Mikrofonen måtte være så nær det bordet som mulig.
På 1980-tallet var jeg spesialagent for FBI.
Jeg var en av kun seks spesialtrente låsagenter i landet.
Jeg hadde en partner, Ken Reader. Mannen var genial med låser.
Det Kenny skulle gjøre,
var å lage et avtrykk av nøkkelen til Ravenite.
Det er noe låssmeder har gjort de siste hundre årene.
Det er en kunstform.
Man stikker den blanke nøkkelen i sylinderen,
den legger igjen merker, så drar du den ut,
filer den og fortsetter sånn.
Til slutt får du nøkkelen til å åpne døra.
Det tar vanligvis 15 minutter.
…22 til Kenny.
I dette tilfellet tok det Kenny tre, fire timer,
for hver gang kysten var klar, kom han seg nesten frem…
Åtte-tre-sju, 820.
…før de ba ham trekke seg fordi noen kom.
Men mot slutten av kvelden
hadde han en nøkkel, og vi var klare for å bryte oss inn.
Da vi var kommet inn, måtte vi installere mikrofoner
og sendere og sånt.
Vi måtte prøve hardt å skjule dem.
Vi måtte være varsomme
i veldig dårlig lys med små lommelykter i munnen.
Til slutt testet vi lyden.
Hei, en, to, tre, fire. Fire, tre, to, én.
Hører du meg, Charlie?
Og Charlie svarte og sa…
Høyt og tydelig.
Det var veldig kult orkestrert.
Det var en begivenhet.
Innen en time eller to var vi borte.
Når mikrofonen er på plass, er det spennende å dra for å lytte.
Lytte til alle opptakene for å se om noe av det var brukbart.
Det er en ismaskin foran.
Det er en cappuccino-maskin foran.
Man tar opp alle lyder du kan tenke deg.
Det er mye prating på gang.
Du hører ikke noe av det.
Jeg kunne ikke tro det.
Man hørte ingenting.
Det var bortkastet tid og energi.
Er mikrofonene dårlig plassert, snakker du med spesialstyrkene.
"Kan vi gjøre noe for å forbedre dette?"
Så må du vurdere risikoen ved å gå inn igjen.
Vi må ha gått inn på Ravenite over et dusin ganger
i løpet av 14 måneder for å flytte på mikrofonene.
Vi justerte mikrofonen. Satte den ved siden av bordet.
Vi flyttet den til taket.
Vi prøvde ulike ting, men det var en akustisk katastrofe.
For mange på et lite sted. Det var frustrerende,
for vi hadde videokameraet. Vi så dem komme og gå.
Vi så spasertursamtalene.
Vi hadde mikrofonen der, men hørte ingenting.
Vi kunne ikke stole på disse opptakene.
Vi måtte være bedre.
Selv om vi hadde hørt at FBI hadde sin egen mikrofon,
ville vi bygge vår egen sak.
Så vi sjekket alle våre gamle samtaler
som vi tok opp på Bergin Hunt & Fish Club.
Greg kommer til meg en morgen.
Han hadde hørt gjentatte ganger på Gotti-opptakene
og hadde funnet noe alle andre hadde gått glipp av.
Greg var så oppspilt.
Du må kjenne Greg for å verdsette dette.
Han skrev en lapp.
Jeg la den på pulten hans den kvelden og ba ham se på transkripsjonen.
I tilfelle han på vei hjem
havnet i en ulykke og ikke kunne fortelle oss det neste dag.
Samtalen ble tatt opp i 1986
om en fagforeningsleder som dro til et sted som het Bankers and Brokers.
Det er en restaurant på Manhattan som eies av et medlem av Gambino-familien.
Han fikk ufagforente snekkere til å komme og pusse den opp.
Presidenten for snekkerforeningen,
O'Connor tror jeg han het,
sa: "Hva faen driver du med? Du må bruke fagforeningsmenn."
For mafiaen kontrollerte snekkerforeningen.
Så det som skjer, er at han bestemte seg for
å dra dit og rasere stedet etter at det ble pusset opp.
Eieren jobber for John Gotti,
han er en soldat. Så nå må Gambino-familien gripe inn.
En representant for snekkerforeningen ble skutt
i fagforeningens lobby.
Det bar preg av å være en gjengrelatert advarsel.
Samtalen var svært spesifikk.
John O'Connor.
O'Connor ble nevnt.
Offeret var 49 år gamle John F. O'Connor.
Seks-null-åtte.
Fagforening 608 ble nevnt.
Visepresident for fagforening 608 i snekkerforeningen.
På 1694 eller noe sånt på Broadway.
Rett før sju gikk O'Connor inn i denne bygningen
på Broadway og 51st Street, der kontoret hans er.
Det ble sagt…
Vi skal gi ham inn.
…"Vi skal gi ham inn."
O'Connor ble skutt fire ganger i baken.
Jeg hørte på opptaket, og det var helt fantastisk.
I morgen skal vi gi ham inn.
Vi hadde alle elementene i et lovbrudd.
Plutselig hører vi at Gotti er pågrepet.
Gotti anklages for medvirkning til drap
etter skytingen i mai 1986 av den påstått korrupte John O'Connor.
Jeg ringte en kilde jeg hadde hos FBI, og han sa: "John Gotti er ikke pågrepet.
Var han det, ville du visst det."
Det var det, folkens.
Men han visste det ikke.
Og grunnen var
at New Yorks spesialgruppe for organisert kriminalitet
handlet på egen hånd
og samarbeidet ikke med FBI.
OCTF ville ha publisiteten for å fengsle John Gotti.
Og fordi vi ikke kunne bygge en sak raskt nok,
ga de saken til Manhattans statsadvokat,
og de gikk videre med den.
Nå er det nesten en konkurranse. "De klarer det ikke. Hva med dere?"
De kjemper visst om å stille meg for retten først.
Alle disse menneskene konkurrerte om æren for å ha tiltalt John Gotti.
De hviler ikke før jeg sitter inne.
John Gotti utfordret dem.
"Bare prøv å ta meg.
Drit og dra", sa han.
- Klar for neste sak? - Jeg er alltid klar.
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson