Хто для мене Джон Готті?
Я знав його змалечку.
Він був моїм наставником.
Завжди про мене дбав.
Коли мені було 16, мене вигнали зі школи.
Я хотів стати гангстером.
Мій батько зі мною не розмовляв.
Тож я пішов до Джона Готті й Тоні Лі, напарника мого батька.
І він: «Добре. Зарахую тебе у спілку мулярів».
А я: «Бро, я не хочу бути клятим муляром».
Він: «А що ти хочеш?» Я: «Хочу працювати на тебе».
Не забуду цього. Він глянув на мене, нахилився і сказав: «На мене?
Тебе ненавидітиме уряд.
Ти мочитимеш людей. Продаватимеш наркоту.
Отруюватимеш сране місто.
Отже, перш ніж потрапити в таке життя,
поїдь у Вашингтон
і глянь на будівлю Міністерства юстиції.
І пам'ятай ще дещо.
Ця клята будівля переслідуватиме тебе все життя».
СПІЙМАТИ ГОТТІ
НЬЮ-ЙОРК
СІЧЕНЬ 1989
Джона Готті, відомого голову
однієї з найпотужніших мафіозних сімей, сьогодні притягли до суду.
Готті звинувачують у тому, що він замовив напад на Джона О'Коннора,
представника профспілки теслярів.
ВБОЗ
На противагу іншим справам Готті, ВБОЗ уважає, що Готті доведеться розібратися
з вагомими аргументами.
Ми висунули докази,
необхідні для обвинувачення Джона Готті штатом.
Точкою фокусування цього розслідування стали постріли в Джона О'Коннора
за наказом Джона Готті.
Ми були готові до цього виклику, і Джона Готті мали засудити.
Ваша відповідь на звинувачення? Винні чи ні?
Я не винен.
Після обвинувачення Готті випустили під заставу у 100 000 дол.
Прокурор Мангеттена спробує те, що не змогли федерали Брукліна, —
посадити Джона Готті.
Він рецидивіст. Якщо Готті визнають винним,
його можуть засудити до довічного.
ФЕДЕРАЛЬНЕ БЮРО РОЗСЛІДУВАНЬ
Зараз це майже змагання із ВБОЗом.
Вони змогли до нас подати справу проти Джона.
Тож це була наче пляма на репутації Бюро.
Нас обходять, розумієте?
Знаєте, це було так: «Цього хлопця не посадять».
Як адвокати ми працювали рука в руку із ФБР.
Хоча справа про постріли в О'Коннора тривала, ми не збиралися зупинятися.
Як Готті вийшов під заставу,
ми вісім-десять місяців прослуховували клуб «Рейвенайт».
Я не чув потрібних мені розмов.
Ми отримували фрагменти.
Чули, як Джон відходив від столу,
двері відчинялися й зачинялися.
Ми їх більше не чуємо. Що там у них?
Так, знімаємо.
Багато мафіозі, але Джона нема.
Агенти ФБР не бачать, як Готті йде, і ніхто не чує його гучного голоса.
І якби ви його знали, він не мовчав.
Ми не знали, куди він пішов.
Тоді через 20 хвилин ми знову почули його голос.
Гей, замовкни нахрін.
Що ми упускаємо?
У нас були інформатори високого рівня, і один сказав:
«До речі, я був у клубі, бачив Джона Готті
його заступника Френка Локасіо і Семмі Бика Гравано, консильєрі.
Вони встали, вийшли через чорний вхід
і зникли на годину п'ятнадцять».
Ми не знали, що там був чорний вхід.
О, у нього є квартира нагорі.
Стара жінка, дружина загиблого солдата Гамбіно
і колишня наглядачка, живе в цій квартирі.
Ти дивишся на це такий: «Та ви жартуєте».
Я й не сумнівався,
що жучок треба встановити саме там.
Слід було з'ясувати як.
Бляха.
Я почав з того, що дзвонив їй у ніч п'ятниці чи суботи.
Якби вона відповіла, я б знав, що вона вдома.
Уперше я зробив це так: прокинувся о першій ночі,
подзвонив до цієї бідної 90-річної жінки
і сказав: «Вибачте, помилився номером».
Почувався я жахливо.
Але наступного тижня довелося повторити. Усе те саме.
На третій раз я здивувався.
У мене серце забилося, коли вона не відповіла.
І я такий: «Гаразд, час діяти».
Але це також і напружувало, бо було багато ризиків.
У ніч проникнення
рівень тривоги був високим —
треба виконати роботу і вийти непоміченими.
Розвідка стежила за тим, хто входив і виходив.
І перед тим, як ми це зробили,
хотілось усе двічі-тричі перевірити.
Жінка з розвідки піднялась на третій поверх.
У клятій квартирі два метри під нами є клята собака, і вона божеволіє.
У Нью-Йорку це завжди до біса складно.
Ми мали ризикнути, випробувати вдачу.
Десь о другій ночі
ми потрапили в той коридор…
Це був найтихіший коридор у моєму житті.
Ніде не працювало ні радіо, ні телевізор.
Нічого.
Це було моторошно.
І ми подумали, що коли підійдемо до тих дверей,
той пес на нас визвіриться.
Але ми знали: дороги назад немає.
Я йду. Надворі листопад, а я лише в шкарпетках.
Мабуть, це вказувало на те, що я грабіжник.
Напарник почав колупати замок.
Я чув, як піднімалися й опускалися штифти,
ось наскільки тихо було.
Замок нам не піддавався.
Трохи розхитувань і тріску.
Звісно, це не могло не розбудити пса.
Ми постійно затримували подих.
Десь за десять хвилин ми туди зайшли.
Пес, певно, був у задній кімнаті.
Лише так він би нас не почув.
Акустика її квартири була чудовою.
Квартира невелика. Відлуння не було.
Фонового шуму не було.
І через 15 хвилин вони встановили жучок…
і ми подумали, якщо вони розмовляють там,
то ми це зробили.
Це був хоум-ран.
Мені подзвонили наступного ранку, що жучок на місці, готово,
усе зроблено.
Ну, перша ніч —
нічого.
На другу ніч — повідомлення.
Ні керівників, ні цікавих нам розмов.
Я знаю, що він у клубі.
Третя ніч.
Ні керівників, ні цікавих нам розмов.
Не спав щонайменше три ночі, нічого не було.
Це непокоїло.
Їх зловили? Хтось знайшов жучка?
Висів дріт? Якась помилка? Ніколи не знаєш.
Після ввімкнення жучка його не дозволяють тримати вічно.
Кожні 30 днів я мав йти до судді й казати:
«Ось що я чую. Це ефективно. Записую кримінальні розмови».
А як ні, прослуховування було під загрозою. Суддя міг усе відмінити.
Треба було щось робити і швидко.
Один із наших прийомів прослуховування —
коли хотіли почути розмову на певну тему,
ми казали: «Полоскочемо дріт».
Потрібне те, що підштовхне до розмови.
Це означає, як щось сталося, вони прийдуть і поговорять про це.
Ми дійшли до того, що домовилися, що America's Most Wanted
зробить спецвипуск про вбивство Пола Кастеллано.
У такому відчаї були.
Саме тут чотири роки тому застрелили
найвпливовішого злочинця Америки.
То хто ж убив Кастеллано?
Копи і ФБР кажуть, що вбивство організував Джон Готті.
Я мала медовий місяць.
Коли мені подзвонили із ФБР і сказали…
Вони в квартирі, ми все чуємо,
вони навіть говорять про Пола. Треба йти.
Не думала, що в медовий місяць можна бути щасливішою,
але я була щасливішою.
- Її ще нема вдома? - Уже є.
Не забудь нагадати, щоб я дав їй грошей.
Бо я забуду.
Чуємо, як вони заходять у квартиру, і ось вони.
Мені соромно.
А на фоні наче музика з «Хрещеного батька».
І я такий: «Не повірять, що я не накладав музику».
Це було занадто добре.
Френкі, дивився вчора клятий телик?
Я чую Джона Готті, Семмі Гравано
і Френка Локасіо.
- Ти про Пола? - Так, про Пола.
Про Пола!
Готті і хлопці почали говорити про Кастеллано і Білотті
й про ненависть до них.
Ось що я тобі скажу про Пола, Семмі. Він був клятою рибою в пустелі.
Рибою, яка вилізла з води. Козел-стукач.
Цьому типу допоміг би лише постріл у сраний рот.
Не кажучи: «Ми вбили Пола», Джон пояснює, чому його вбили.
Ми були в захваті.
Якість, вміст — усе було.
І ця розмова показала, що я нарешті був у потрібному місці.
Для справи по РІКО проти Джона та сім'ї Гамбіно, потрібні були три речі:
я мав довести існування злочинної організації.
Те, що він її член.
І ще потрібні два злочини.
Матиму всі ці складові, можу порушити справу по РІКО.
Але коли ми представили записані розмови,
у Джона був ще один суд.
Справа ВБОЗу про О'Коннора.
ЛИСТОПАД 1989
СІЧЕНЬ 1990
ТРЕТІЙ СУД: ВБОЗ
Після року під заставою
ймовірний Хрещений батько приїхав на перший день у суд штату.
Ми дуже підбадьорені, збуджені.
Думали, що маємо докази, з якими засудимо Джона
у справі штату.
Готті йшов до будівлі суду
через натовп, повний камер і прихвостнів.
Прокурори знають про славу Готті й статус народного героя.
Цей неймовірний чоловік усміхається і йде з безтурботним виглядом.
Усі хотіли урвати від нього шматок —
зняти на камеру, отримати один коментар,
усмішку чи погляд.
Суд у справі О'Коннора був подарунком.
Я Ерік Шон, «Фокс Ньюз Нью-Йорк».
Бо його проводили в суді штату,
і на відміну від федерального, там можна знімати.
Доброго дня, пані та панове присяжні.
Гаразд, сідайте.
З першого дня в суді звучали запеклі виправдання.
Вони ніколи, і я доведу це вам, не бачили, щоб він скоював злочин.
Одного президента тиждень прослуховували. Його звільнили.
Безсумнівно, зіркою був Джон Готті, який самовдоволено сидів у шовковому костюмі.
Поруч із імовірним солдатом Гамбіно — Тоні Лі Геррері.
Цей суд відрізнявся від суду Дайан Джакалоне.
Суд Дайан Джакалоне ґрунтувався на свідченнях інформатора.
На людях, які й самі були жахливими.
Вони визнали свою провину і свідчили проти Джона Готті.
Але в цій справі самого Джона Готті записали за допомогою жучка.
Нині обвинувач надасть свої найсильніші докази.
Таємно записані аудіозаписи,
що нібито пов'язують Готті з нападом на О'Коннора.
Ми записали Готті,
коли він казав, що хотів зробити з О'Коннором.
Тепер програйте запис.
Джон Готті говорив з Ентоні Геррері,
також відомим як Тоні Лі, про те, щоб його провчити.
Джон О'Коннор, 608.
На 16 щось там на Бродвеї, 1694 чи щось таке.
- Теслярі. - Тобто ти…
Він бізнес-агент.
Перетерти з тим, хто з ним поговорить. Глянути, з ким він.
Ми з ним поквитаємося.
Джон Готті знав: «Так, я це сказав».
Він не збирався зізнаватися, але знав, що ми отримали запис.
Немає нічого кращого за запис.
Ніякого йому перехресного допиту, він абсолютно надійний,
присяжні можуть самі послухати й почути,
що там сказано і хто це сказав.
Отже, мати запис як доказ у цій справі,
на відміну від попередньої справи по РІКО, було великою перевагою.
Мері з другого каналу, яка висвітлює процес, приєднається до нас наживо.
У залі суду всі були в навушниках.
Адвокати, прокурори, суддя, присяжні.
Готті відмовився надягнути навушники.
Поза судом я спитала його: «Пане Готті…»
Чому ви не слухали запису?
- Не надягали навушники? - Я люблю Хуліо Іглесіаса.
«Краще послухаю пісні Хуліо Іглесіаса».
Здавалось, Готті це все розвеселило.
У справі О'Коннора було добре те,
що це сталося, як жучок був у квартирі над «Рейвенайтом».
Після суду ми чекали,
чи Готті згадає те, що сталося на суді.
Може, зізнається в чомусь, що можна використати у справі.
Цей довбаний мудило О'Коннор.
Він може поставити під загрозу цілу Козу Ностру.
Під час суду
Джон ходив такий зарозумілий, типу «ми найкращі».
Попри це, Джон чудово знав, що поставлено на карту в суді ВБОЗу.
Отже, були чудові розмови.
Мене це сьогодні до біса турбує.
Мене бісить, що ми такі наївні. Я насамперед.
Його турбував той факт, що вони змогли його записати,
і він жалівся, а ми це все записували.
Казав їм, чого не мало статися, а воно ставалося.
Відтепер, кажу вам, як хтось казатиме просто «Ла»,
не «Ла Коза Ностра», а просто «Ла»,
то задушу того покидька.
Він усе виклав. Тобто, Джон просто сказав:
«Я розберуся з тим, хто лише скаже "Ла" з "Ла Коза Ностра"».
Сказав, вона існує.
Це розмова про організацію. Він просто дав її мені.
Джон Готті знає, як зайти до суду, як до себе додому.
Чоловік, у якого костюми із шовку, а юридична броня з тефлону.
Ми чули, що адвокати намагатимуться оскаржити,
чи Готті справді сказав : «Ми з ним поквитаємося».
Обидві сторони сперечалися щодо значень слів, записаних урядом.
Поквитаємося.
Прокурори вважали, що ці слова допоможуть посадити Джона Готті.
Я поквитаюсь із ним.
Адвокат спростовував усе, що було на цих записах.
Різні люди чують різні речі, коли слухають цей запис?
Так.
Поквитаємося.
Там ясно чути. Це смішно. Він чітко каже: «Поквитаємося з ним».
Ми навіть не звернули уваги. Ми сміялися з того,
що вони роблять це частиною захисту.
Ці слова були ключовими в цьому суді.
Джон Готті сказав…
Поквитаємося.
Це слово покви…
«Поквитаємося з ним».
Ви знаєте що він мав на увазі?
Знаєте, що було в голові пана Готті, коли він це сказав?
Так.
Ви читали його думки?
Це було так геніально та хитро водночас —
просто закласти сумніви в голови присяжних.
Це робота Брюса Катлера.
- Гадаю, це очевидно з його… - Знаєте, що він зараз думає?
Якби ж то я знав.
ФБР
Одного дня під час суду
ми слухали Джона, коли він повернувся, і він був досі стурбований справою.
Завтра викличу всіх шкіперів.
Я скажу їм, що я представник, поки не скажу інакше.
Під час суду він хвилювався, що його засудять. І недарма.
На одному записі він розмовляє із Семмі Биком Гравано,
де хоче зробити Семмі заступником боса, щоб керувати сім'єю, якщо він не зможе.
Як щось станеться, і мене не буде на вулицях,
Семмі — діючий бос.
Це показало, як він поважав Семмі,
як він довіряв Семмі головування сім'єю і підтримування всього, поки Джон у тюрмі.
Це мої побажання.
Якщо я у сраній кічі, сім'єю керуватиме Семмі.
Я все ще буду босом, але Семмі буде головним.
Семмі був як Джон Готті, який виходив на публіку.
Він був стриманішим.
Семмі поважав Готті,
і він був Коза Нострою.
Семмі справді був вірним Готті.
То я запитаю, що ти думаєш?
Хочеш, щоб я зробив тебе заступником? Діючим босом?
Подумай про це. Подумай нині.
Це був перший випадок, коли в нас був
бос мафії,
який буквально пояснив, як це працює, хто всі такі.
Цей хлопець навчав усіх, як працює мафія.
Консильєрі,
заступник боса,
і я досі бос.
Це було чудово для нас.
Джон, по суті, каже: «Я член сім'ї Гамбіно».
Це ще один елемент, який треба, щоб довести справу по РІКО.
Під час суду
один із моїх слідчих був якогось вечора в барі з купою агентів ФБР.
І вони сказали йому:
«Ми чекаємо, коли ви програєте цю справу,
щоб ми могли порушити справу і показати, хто може його засудити».
Схоже на ФБР.
ДЖЕЙКОБ ЯВІЦ ФЕДЕРАЛЬНИЙ БУДИНОК — ФЕДЕРАЛ ПЛАЗА, 26
Певен, тоді всі правоохоронні органи
підозрювали, що у ФБР були жучки,
але ніхто не знав. Ми ні з ким не ділилися цим.
Брюс Мау вдовбав у наші голови: «Нікому нічого не кажіть».
Ми мали бути дуже розсудливими
й обачними, чи хтось знає про записи,
бо Готті міг дізнатися і поставити все під загрозу.
Серед правоохоронців мало секретів.
Ми пішли до ФБР і сказали: «Слухайте,
як узнаєте про підкуп присяжних,
ми підемо до судді й попросимо, щоб розгляд оголосили недійсним».
Тож ми сказали ФБР: «Як щось почуєте, скажіть нам».
Поки Джон судився з державою,
я пильно слухав,
і ми почали чути розмови про присяжних, вони були нечіткими…
Тобі треба схопити цього хлопця.
Ти маєш сказати йому: «Слухай, дай нам ці довбані імена».
Ми були добрими з ним раніше
і продовжимо бути добрими. «Назви імена».
Я не сумнівався,
що вони хотіли дістатися до присяжних, якщо могли, бо вони вже так робили.
«Назви імена».
Звісно, для безпеки ми могли це розкрити.
Ми це обдумували, все зважували.
І вирішили, що не маємо доказів, що когось скомпрометували.
Житимемо із цим і не скажемо про жучок, щоб допомогти.
КРИМІНАЛЬНИЙ СУД
ВБОЗ
Сьогодні присяжні Нью-Йорка почнуть обговорення
в суді над Джоном Готті.
Я був упевнений, знаючи докази,
і, думаю, усі в суді, наскільки я чув, були впевнені,
й очікував визнання його винним.
Я просто хвилююся,
чи зможу тримати цей жучок трохи довше,
доки не закінчу справу.
Присяжні попросили програти один запис дев'ять разів.
Уперше впевнений у собі Готті був дещо стурбованим.
Вони привели свого апеляційного адвоката, і він сидів за столом захисту
з відкритими юркнигами, готовий подати апеляцію про звільнення під заставу.
Поза Джона Готті видавала його хвилювання.
Я жив із Тоні Лі, був з ним щоранку, коли він ішов до суду.
Поки чекали на вирок, Джон і Тоні Лі домовились,
що як їх засудять або визнають невинними,
вони не принесуть уряду ніякого задоволення і не зроблять жодних жестів.
Щодо Джона Готті, ви визнаєте підсудного
винним чи не винним за першим пунктом обвинувачення
у змові четвертого ступеня?
Ми зняли обличчя Готті великим планом камерою в залі суду, і ви бачите напругу.
Ми визнаємо його…
невинним.
Джон усе ж зробив так. Він усе одно зробив жест.
Гадаю, усі в залі, включно з Джоном Готті, були здивовані.
Мій перший помічник з'явився під моїми дверима і сказав:
«Його виправдали в усьому».
І в нас обидвох на обличчях був шок.
Вердикт транслювали наживо,
і це лише підняло престиж Джона Готті.
Він вибіг із суду, стискаючи кулак, махаючи ним у повітрі.
Він був наче герой-переможець.
Джон Готті знову їде додому вільний.
Він улаштував вечірку в «Рейвенайті»,
і вона тривала весь день і всю ніч.
Увечері того дня почалися феєрверки.
Двері відчинились, Джон Готті вийшов із Семмі Биком, дивлячись на феєрверки.
У вечір після виправдання наш славетний хрещений батько
вийшов із лігва насолодитися святкуванням.
Я лечу туди поговорити із Джоном Готті, а там увесь світ зібрався.
Група журналістів ставала дедалі більшою.
Пане Готті.
- Як почуваєтесь? - Ви щасливі?
- Як ви щасливі, то й ми.
Ми всі щасливі!
- Що скажете? - Гарне рішення.
А брат Джона Готті Пітер
підійшов до дверей клубу і каже…
- Хочете зайти? - Так. О, лише я?
«Лише Барбара. Заходь».
Гаразд.
Барбаро, запитай їх про…
Джон Готті і Френк Локасіо сидять за великим круглим столом,
і Готті каже: «Ми п'ємо "Кристал",
але в нас лише пластикові стаканчики? Це нічого?»
Я піднімаю стаканчик і кажу: «Пам'ятайте одне, панове.
Дай язику волю — заведе в неволю!»
Гарна новина в тому, що він на волі, мій жучок і далі там.
Погана — цей хлопець став ще популярнішим.
Він став іще сміливішим і знову показав органи некомпетентними.
Добрий вечір. Його ім'я Джон Готті, він стає відомим як Тефлоновий дон.
Коли Готті втретє переміг у справі.
Тоді ж отримав прізвисько Тефлоновий дон,
яке, до речі, уряд ненавидів.
Не було за що зачепитись.
І ЗМІ були в нього на короткому повідку.
Що б він не казав, вони про це повідомляли.
Дивишся і дивуєшся, що відбувається.
Були серйозні сумніви, що вони зможуть за щось його засудити,
притягнути до відповідальності.
Пам'ятаю, я думав, що це жахливо для нашого суспільства,
що така людина — убивця і злодій,
така популярна.
Але я був оптимістом і вважав, що можна порушити ще одну справу.
Пізніше ми дізналися, що під час суду у ФБР був свій жучок.
Ми чули, що Джон Готті намагався вийти на присяжних.
Ми були з ними добрими й такими ж будемо.
«Назви імена».
Я засмутився, коли дізнався. Точно знаю:
якби ми дізналися про це через свій жучок,
ми б щось сказали.
Не знаю, як би я із цим жив, якби промовчав.
В органах так не роблять.
Джон змінювався з перемогами на цих судах.
Він точно змінився. Був зарозумілішим,
яскравішим, відвертішим.
Уважав себе кінозіркою. Справді.
Він був закоханим у свій імідж.
Він був пихатим. Такий: «Дивіться, я Джон Готті.
Ось який я. Перед вами цим хизуватимусь».
До нього підходили незнайомці. Усі такі: «Можна автограф?» Я бачила це.
Зараз би сказали: «Можна зробити селфі?»
Він дав їм автограф.
Ми сіли в машину. А Тоні Лі: «Він жартує?
Як він міг це втнути? Що з ним таке?»
Він сказав: «Там моя публіка. Вони хочуть мене бачити».
Ми мафія.
У нас не має бути публіки, фанатів.
Якщо ти тертий калач, то знаєш, це погано закінчиться.
Ти не кінозірка.
Ти клятий бос злочинної сім'ї Гамбіно. То поводься відповідно.
В уряду теж є его.
Вони кажуть: «Ці виродки що, жартують?»
Він їх ображав. Типу: «Посмійте прийти за мною».
Настав момент, коли нас постійно палили.
Федерали були всюди.
Вони полювали за всіма, особливо за наближеними до Джона.
Гей, 28, бачите авто?
Але ніхто не припиняв робити, що робив.
Це як курити. «У мене не буде раку легенів. А в мого сусіда буде».
Так.
На того, хто мав посадити цього хлопця, був великий тиск.
Ми не можемо програти.
Бо як ми провалимось, хто залишиться? Усі інші агенції спробували й програли.
У нас була неймовірна інформація із записів.
Вона шокує, але її мало. Ми маємо доказ існування організації.
Нам потрібні предикатні злочини.
Потрібні записи, де він обговорюватиме вбивства,
азартні ігри, лихварство, трудовий рекет.
Ми слухаємо всі ці розмови.
Ти знаєш, це щури.
Роботи чимало.
Федерали хай йдуть нахрін.
Іноді це пригнічує. Думаєш, чи досягнеш узагалі успіху.
Цього разу ми їм покажемо.
Господи, це було цілодобово.
Це буде Коза Ностра, доки я не помру.
А тоді — увага —
перехопили розмову Джона Готті з Френком Локасіо.
І в той час він лютився на Семмі Гравано.
СЕММІ ГРАВАНО
Я йому мільйон разів казав.
«Семі, пригальмуй.
Не жени так».
Як не подивлюсь, бляха, з'являється нова компанія.
Арматура.
Будівництво.
Консалтинг.
Бетон.
Він висвітлює різні будівельні справи,
якими керує Семмі.
У тебе гіпсокартон, азбест, килими.
Що далі, бляха?
Він пояснює профспілки.
Пояснює усі ці кримінальні розмови.
Трудовий рекет — перший із предикатних злочинів.
Це було ясно як білий день.
А тоді він продовжує.
Щоразу як партнер не згодний із нами, ми його вбиваємо.
Ти йдеш до боса, і бос його вбиває.
Він його вбиває, рішає це.
Джон у тривалій розмові з Френкі Локасіо
пояснює, чому вбив людей.
Коли я замочив Дібі, мені дещо розповіли. Я сидів, коли замочив його.
Я знав, чому це робиться. І все одно це зробив.
Роберта Дібернардо прозвали Дібі.
РОБЕРТ ДІБЕРНАРДО
Дібі керував одним з найбільших порнобізнесів у США.
І йдеться не про Нью-Йорк.
Ідеться про всю країну. Це був масштабний бізнес.
Я завжди хотів, щоб він відвів мене на студії в Джерсі,
де знімали порно.
Я був ще малий, мав років 20.
«Дібі, коли відвезеш мене на ці кляті студії?»
Він був дуже багатим. Дуже заможним.
ЛЮТИЙ 1990
У 1986-му Дібі зник,
поки Джон був у в'язниці до суду через справу Дайан Джакалоне.
Сьогодні тут, а завтра вже нема.
Тоді ми не знали, чому його вбили.
Ми підозрювали, що це сім'я Гамбіно.
А Джон сам сказав, що за цим стоїть він.
Дібі був із тобою крамольним?
Ніколи.
Я повірив Семмі, що він потай мене обговорював.
Чи казав він щось погане про Джона, я точно не знаю,
але він точно був загрозою.
Він підписав свій смертний вирок. Це був його кінець.
У кожного рішення є підґрунтя.
Їх схвалюють через гроші.
Бо Дібі прибрали.
Коли мафіозі не стає, сім'ї це на користь.
Кому це було вигідно? Джону Готті,
бо він успадкував порнобізнеси.
Сьогоднішній ринок у мережі?
Він заробляв набагато більше.
У записі все є — доказ предикатного злочину.
Я сидів, коли замочив його.
Я знав, чому це робиться. Я все одно це зробив.
Це найпотужніший запис з точки зору доказів злочинної поведінки.
Для мене це був явний доказ.
У нас є всі три елементи, можемо порушити справу по РІКО.
СПРАВА ПО РІКО
Це був важливий для нас момент.
Ми планували арештувати всіх разом у «Рейвенайті».
Ми йдемо в клуб.
Ідемо до задньої кімнати
і бачимо Джона, Семмі та Френкі, які сидять за столом.
Я кажу: «Джоне, ти знаєш, чому я тут».
Джон каже: «Ти невчасно, ми замовили каву».
Ми трохи поговорили, бо це ж Джон, розумієте?
Він сказав: «Ти ж знаєш, я уникну покарання?»
«Знаю, ти спробуєш.
Не впевнений, що уникнеш».
«Знаєш, твоя мати, певно, на моєму боці».
«Ти не знаєш моєї мами».
Тоді я сказав: «Будь я тобою, хвилювався б про сказане в квартирі».
І раптом він просто замовк.
І все.
Відомий голова наймогутнішої мафіозної сім'ї країни
сьогодні вранці за ґратами.
Готті звинувачують у рекеті,
а також у вбивстві в 1985-му боса сімʼї Гамбіно Пола Кастеллано.
Ці звинувачення висували і проти Френка Локасіо,
і проти заступника боса клану Гамбіно Сала Семмі Бика Гравано.
Всі ми знали, що арешт — частина нашої роботи.
Ми ніколи… Про це не думають.
Коли його арештували, це була лише гра.
Таке було життя.
Готті загрожує кілька довічних,
і до 105 років ув'язнення, якщо його засудять за всіма звинуваченнями.
Але якщо його не засудять,
це буде четверта перемога Готті над урядом.
Люди в ЗМІ створюють враження, що він непереможний
і ніхто не може посадити цього хлопця. Ми не могли програти.
Ми переглянули все, що мали,
і зрозуміли, що треба залучити й інші правоохоронні органи,
які були… Ми не були схильні співпрацювати.
ВБОЗ прослуховував клуб «Берґін»,
перш ніж Джон став головою сім'ї Гамбіно.
Важливо було знати, чи є там щось цінне.
Якось нам подзвонив головний прокурор,
хотів прослухати записи, щоб використати у своєму суді.
Ми знали, що маємо надзвичайні докази для справи по РІКО.
Ти береш 4000 дол. за роботу.
Береш два і перетворюєш на Буґато.
Мене турбувало, що ВБОЗ
усе ще був засмучений, що Бюро зруйнувало їхню справу.
Отже, це проблема.
У Бюро є люди,
які вважають, що їхня справа — найважливіша,
а вони єдині, хто на це здатний,
і, більшою мірою, їм потрібне визнання.
Я схильний думати інакше.
Якщо б наші докази допомогли, це чудово.
Ключова задача — засудити голову сім'ї.
На цьому суді ВБОЗ і ФБР уперше
оголосили про перемир'я в бійці за славу.
Усі зібралися
і такі: «Чим допомогти? На коли? Куди принести?»
Прокурор каже: «Мені подобаються ваші записи, як і записи ФБР».
Бо ми зробили свої записи в 1986-му ,
тоді як записи ФБР із «Рейвенайту» були з 1990-го та 1989-го.
Наприклад, наші записи зроблені до вбивства Роберта Дібернардо.
Це розмови, де вони сумніваються у вірності Роберта Дібернардо.
Забудь про таких вилупків, як Дібі.
Є підозра, що не вірний, — уб'ю.
Схоплю і вб'ю. Він нікчема, ніхто.
Це не вірність.
І були записи ФБР із 1990-го,
де Готті сказав, що Дібернардо можна замочити.
На наших записах також було те, що Готті ненавидів Пола Кастеллано.
Були й неймовірні розмови про організацію,
коли Джон Готті стає босом.
Томмі та іншого хлопця застрелять.
ДОКАЗИ
Сталося так, що наші записи додали до записів ФБР.
Тепер усі наші розмови
про покарання за скоєні ними злочини стали дуже важливими
для створення справжньої виграшної справи.
ЧЕТВЕРТИЙ СУД ДЕНЬ 1
Підготовано ґрунт для вирішальної битви
між Тефлоновим доном і урядом США.
Колона фургонів з добре озброєними федеральними маршалами
везе Готті до бруклінського федерального суду.
Ми знали, що це буде генеральна битва
між урядом США та Джоном Готті.
У протилежному куті — члени ефбеерівського загону «Гамбіно».
Багато поклало кар'єру на гонитву за Готті
й найбільшою з п’яти організованих злочинних сімей Нью-Йорка.
Місце біля будівлі суду, де були зібрані камери,
просто вібрувало від хвилювання.
Люди хотіли знати, чи цього разу уряд його засудить.
А потім це перетворилось у парад голлівудських зірок на його підтримку.
Суд над Готті — найгарячіше шоу на Бродвеї
з глядачами, що стоять у черзі з другої ночі,
щоб потрапити до зали суду.
Ентоні Квінн, Мікі Рурк.
Там був телезірка Джон Еймос.
Він уважав Готті переможцем.
Він неймовірна людина.
- Що вас у ньому вражає? - Чому?
Мені подобається його поведінка.
Перший день суду був напруженим.
Ми зайшли до залу суду, а зал був заповнений мафіозі,
журналістами, звичайними людьми, які шукали місця.
Ще не була в суді, щоб не було місця сісти.
Ми знали, що Джон Готті, Семмі та Френкі почують,
які гарні й вагомі ці записи.
Вони заслуговують на клятий рак,
щоб їх вимазали у смолі й пір'ях, убили, на СНІД чи ще щось.
Суд відбувся завдяки
цим записам із «Рейвенайта».
Дивлячись тепер у минуле, ми бачимо,
що він заслужив, щоб йому відрізали язика.
Був запис про лихварство.
Там не було букмекерської контори, вони напали?
І про азартні ігри.
Десять тисяч, 20 000 на азартні ігри.
Були записи про вбивство.
Я сидів, коли замочив його.
Були записи про змову для вбивства.
І його треба замочити.
У нас були записи про профспілки.
Він керує двома спілками.
У нас були записи про трудовий рекет.
Він бере третину, а я — дві третини.
На кожен злочин, у якому ми його звинувачували, у нас був запис.
І саме рот Готті
та слова Готті описували злочини.
Скажи цьому вилупку, що я, Джон Готті,
відрубаю твою срану голову, покидьку.
Записи були надзвичайно чіткими.
У його словах не було сумнівів.
Його викрили як вульгарного бандита з усіма його лайками.
Не думаю, що люди колись таке чули.
Він ще той покидьок. Покидьком і залишиться.
Бах, покидьку.
Ми чуємо, що він безжальний, він наказує вбивати людей,
що Джон Готті має й іншу сторону,
ніж персона, яку ми допомогли створити, зробивши його знаменитістю.
ЗМІ писали про костюми «Бароні» за 2000 доларів,
але ми не писали, звідки взялися ті 2000 доларів.
СУД США
Я навіть сказав йому: «Знаєш, Семмі, гадаєш, я дурний?»
Ми програли запис,
де Джон годину поспіль поливав Семмі Бика брудом.
Де моя частина цих компаній?
Люди думають, це моя заздрість, га?
Кажучи: «Люди думають, це моя заздрість».
Джон сердиться, що його звинувачують у жадібності,
і це створює поганий образ. Це все, що його хвилює.
І ми чуємо, як він лютиться на Семмі Гравано.
Ми не чуємо того, що чує Семмі Гравано, тобто…
ПОМРИ
…«Цей хлопець мене вб'є».
Я вдома, і тут мені дзвонять з офісу.
Семмі Гравано хотів поговорити з нами.
Він хотів співпрацювати.
ФБР НЬЮ-ЙОРК
І це мене хвилювало.
Бо…
Записам перехресний допит не влаштуєш, а Семмі так.
Раптом у голові виникла думка:
«Вони можуть все повісити на Семмі».
Але таке не можна ігнорувати.
Коли ми допитували Семмі,
він не лише дав нам ще більше інформації про ті розмови, які в нас були.
Ми говорили про всі минулі суди Джона
і як Джон переміг уряд у справі Дайан Джакалоне,
і Семмі з гордістю говорив:
«Джон не виграв суд. Я за нього порішав».
«Ти про що?» А він: «Це я заплатив присяжним 60 000 доларів».
ЕКСКЛЮЗИВ: ГОТТІ ВИПРАВДАЛИ ПРИСЯЖНІ
Мене це вразило. Я в це майже не вірив.
Він розповів більше деталей і розширив наші докази, так би мовити,
бо міг заповнити багато прогалин.
Треба було спробувати.
Безпрецедентна подія: член вищого рангу
злочинної сім'ї Гамбіно надав докази
вперше в історії штату Нью-Йорк.
Люди одразу почали називати Семмі щуром
і почали вивішувати плакати, де щур із головою Семмі.
Боже.
Семмі Гравано?
Це просто шокувало. Семмі?
Коли почув, що Семмі щур, я подумав, він покидьок. Це ницо.
Він же заступник боса.
Семмі був непохитним вуличним хлопцем.
Я б ніколи в житті не подумала, що Семмі Гравано
донесе на Джона Готті.
Як людина такого рангу може співпрацювати з урядом?
Найчіткіше я запам'ятала
перший день. Як Гравано постав перед судом.
Там були великі команди ФБР і спецназу.
Відійдіть!
Ви бачили таке в кіно, але це справжнє життя.
У залі суду в Брукліні Семмі Бик Гравано порушує кровну присягу,
яку дав, коли став мафіозі, і свідчить проти свого боса,
так званого Тефлонового дона, Джона Готті.
Уряд грає з вогнем —
використовує поганців, щоб засудити інших поганців.
На першому федеральному суді проти Готті використовували поганців,
яких присяжні не вважали гідними довіри.
Він переміг федеральний уряд.
Він переможець.
Тепер використовують Семмі Бика Гравано, хлопця з минулим, сповненим ненависті,
холоднокровного вбивцю,
викидайла, який убив власного зятя.
Це погана людина. То навіщо їм ризикувати?
Холоднокровно Гравано детально описав 7 убивств,
у яких був учасником чи співучасником.
Він казав, це було з допомогою чи схвалення Готті.
Гравано , по суті, дивився на нас, тоді на Готті, а Готті на нього.
Враження, наче кинджали літають туди-сюди.
У залі суду було абсолютно тихо.
Якби тоді залу суду можна було звільнити,
Готті і Гравано, певно, побилися б.
Жоден присяжний не дивився на нього, бо це масовий убивця.
Усі чекали його свідчень, але ніхто на нього не дивився.
Присяжні бачили відеозаписи ФБР,
зроблені біля клубу «Рейвенайт» у Маленькій Італії,
які показали Семмі Гравано, який був за трибуною,
кадр за кадром як близького поплічника Джона Готті.
Найкраще, що нам розповів Семмі Гравано, —
те, як саме влаштували вбивство Кастеллано та Білотті.
Семмі зміг детально розповісти присяжним,
як усе було.
Хто стріляв? Хто був на місці злочину?
Що вони з Джоном були в машині разом. Хто стріляв.
Гравано та Готті проїхали повз це місце, глянули й переконались, що вони мертві.
І всі вони покинули місце злочину. Тож…
Він розповів деталі, яких ми не знали.
Суд над Готті наближається до драматичного завершення.
Засідання присяжних розпочнеться завтра, а результат складно передбачити.
Ми не знали, скільки вони там будуть.
Це був стрес для всіх.
НЕХАЙ ЩАСТИТЬ ДЖОНЕ ГОТТІ
НЕ ВИННИЙ ЗА ГОТТІ
Через півтора дня вони повернулися з запискою, що винесли вердикт.
Коли присяжні повернулися раніше, ніж очікували,
це змусило нас похвилюватися, бо це ж…
Це погана ознака, коли вони швидко повертаються.
Я нервувався. Я не знав, чим це обернеться.
Це присяжні.
У місті досі були ті, кому подобався Джон Готті.
Я боялась, що не зможу встати, коли зайдуть присяжні,
настільки тремтіли коліна.
У мене серце калатало. Я повідомила у відділ новин:
«Є вердикт. Ідіть у операторську. Ми виходимо в етер».
О 13:19 жінка-старшина присяжних встала і зачитала вердикт.
Готті був у бездоганно пошитому чорному костюмі й посміхався.
Присяжні були анонімними. Їм присвоїли номери.
Ніхто не знав їхніх осіб.
А я бачила, як нервово й лякливо вони дивились на Готті.
І подумала: «Боже. Ніхто не матиме сили його засудити».
Насправді це була одна присяжна, вона розревілася,
і я не знав, як це розуміти.
А тоді чуєш…
«Винний, винний, доведено, доведено».
І я така: «Дякую».
Сьогодні Чепурний дон міняє смугастий костюм на тюремну форму.
Джон Готті засуджений за всіма звинуваченнями до довічного ув'язнення.
Тефлона більше нема.
Дон покритий липучкою, і кожне обвинувачення прилипло до нього.
Мафія, якою ми її знаємо
у Нью-Йорку та в США, іде геть.
Мені було важко не плакати, такий я був розчулений.
Це був гарний день.
Я був дуже щасливий. Це було полегшення.
Це кінець, нам удалося.
І усвідомлення цього зайняло трохи часу.
Це була чудова, приголомшлива мить для всього ВБОЗу,
бо всі так добре попрацювали разом.
Нарешті ми знову працювали з ФБР.
Якби ми зробили так раніше, мафія б не вижила.
Перекиньте!
У повітрі лунали голоси тріумфу й поразки.
Прихильники Джона Готті залишилися з гірким посмаком.
Суддя, присяжні, усі федерали, кожен з них. Вони щури.
Я втратив хорошого друга. Наставника. Я втратив того, хто прикривав мене.
Я знав, що більше його не побачу. Мені було сумно.
Отже, вечірка скінчилася.
Це було огидне відчуття, бо це життя без денного світла, розумієте?
Але вони це обирають.
Люди звинувачують Джона Готті, що він був на обкладинці журналу «Тайм»,
у тому, що був у ЗМІ,
а Семмі Гравано, що знищив організовану злочинність, бо доніс.
Це неправда.
Я маю віддати належне правоохоронцям.
Ці люди старанно працювали,
спостерігаючи за ними, записуючи їх і слідкуючи за ними,
іноді рік чи навіть півтора,
доки їх не знаходили, не заарештовували і не садили за ґрати.
Вони зробили свою роботу і чудово впоралися.
Тут треба бути чесним,
з вулиці ви чи ні, вони поклали цьому край.
Ніхто, крім них, не заслуговує на похвалу. Вони це зробили.
Готті доправили у федеральну тюрму неподалік Бруклінського моста і мерії,
де він перебував після арешту.
ГОТТІ ЗАСУДИЛИ НА ДОВІЧНЕ БЕЗ ПРАВА НА ЗВІЛЬНЕННЯ
СЕММІ ГРАВАНО ВИПУСТИЛИ ЧЕРЕЗ 5 РОКІВ
ДЖОН ГОТТІ ПОМЕР У В'ЯЗНИЦІ У 2002 РОЦІ
Тепер, коли Готті нема, ясно,
що інфраструктура нью-йоркської мафії слабшає.
Джон Готті, його балакучість і використання ЗМІ
перетворили таємне товариство на національне видовище.
Отже, якщо хтось і винен у падінні мафії,
це не я, не ФБР,
не інші прокурори, це…
Джон Готті.
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова