SERIÁL OBSAHUJE ZMÍNKY O VÁLCE, DUŠEVNÍ NEMOCI A SEBEVRAŽDĚ
MÁTE-LI POTÍŽE, NAVŠTIVTE WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
INVICTUS: PŘÍDAVNÉ JMÉNO
1. NEPŘEKONANÝ, NEZLOMNÝ 2. NEPŘEMOŽITELNÝ, JEDNOZNAČNÝ, NEPORAŽENÝ
[jásání davů]
[žena] Do toho, Gabrieli!
Dáme to!
Hlavně si to užijte. Raz, dva, tři, VB!
[jásání pokračuje]
HRY INVICTUS HAAG, DUBEN 2022
- [rytmické tleskání] - [emocionální hudba]
KAŽDÉ DVA ROKY SE ZRANĚNÍ A NEMOCNÍ VETERÁNI Z CELÉHO SVĚTA
MOHOU UTKAT VE HRÁCH INVICTUS
CÍLEM JE JIM POMOCI S JEJICH ZOTAVENÍM A REHABILITACÍ
Svět si potřebuje připomínat sílu lidského ducha.
- [muž 1] Jste připraveni? - [muž 2] To si piš!
[Harry] Schopnost uzdravit se
a síla odolnosti
nám umožňují zotavit se a vrátit se silnější.
Ať už si nesete cokoli, ať už vás tíží cokoli,
tady na hrách Invictus si uvědomíte,
že to byl odrazový můstek,
který vás posunul na další úroveň.
- [muž] Užij si to, neutop se! - [žena] Jo, užij si to!
Žádný stres.
[Harry] Na to, abyste byli nejlepší verzí sebe sama.
Verzí sebe sama, která vám chyběla.
[muž v davu] Jo!
[emocionální hudba]
[Harry] Která chyběla vaší manželce.
Která chyběla vašim dětem.
Když mluvím se svým synem Archiem o tom,
čím chce být, až vyroste,
někdy řekne astronaut,
jindy pilot.
Ale připomínám mu, že bez ohledu na to,
čím chcete být, až vyrostete,
nejdůležitější je váš charakter.
A na nic bychom nebyli s jeho maminkou pyšnější,
než kdyby měl takový charakter, jaký dnes vidíme před sebou.
Vás.
- [emocionální hudba] - [jásání davů]
[muž] Jsem na tebe pyšný, že se snažíš.
Jó!
SLEDOVALI JSME SOUTĚŽÍCÍ ZE ŠESTI ZEMÍ SVĚTA
BĚHEM PŘÍPRAV NA HRY INVICTUS 2022
[žena] Hlavně v klidu.
Ne.
Teda ne, a pak ano.
Mluvím moc rychle a ona se ptá: „Co jsi říkal?“
Musím vstát, končím.
Jo.
Věděl jsem, že to přijde.
NEZLOMNÁ SRDCE
[Harry] Pojďte, vítejte
- Ahoj. - [muž 1] Ahoj, kámo.
- [Harry] Jak je? - Rád tě vidím.
[Harry] Vítejte.
[muž 1] Mám batoh a všechno.
- Máš to tady hezký. - [Harry] Uděláme si výlet?
- [muž 2] Jdeme na to. - [muž 1] Připraven na výlet.
- [muž 2] Jedeme. - [muž 1] Sedím vepředu.
- [muž 2] Co? - [muž 1] Vepředu.
- [Harry] To bylo rychlý. - [muž 1] Kdo dřív přijde…
[muž 2] Respektuju to, nechtěl jsem to přebít.
[Harry] O čem to mluvíš?
- Sezení vepředu můžeš přebít. - Vážně?
[muž 1] Možná si myslíš, že jsem špatný navigátor.
Ale já jediný nejsem důstojník. S mapou mi můžeš věřit.
Co je hranatý a štve to důstojníka?
[muž 1] Mapa.
- Jdeme na to. - [žena] Jak se jmenujete?
Jmenuju se Harry.
- [žena] Co děláte, Harry? - Co dělám?
PRINC HARRY VETERÁN BRITSKÉ ARMÁDY
Každodenně? Jsem otcem dvou dětí.
Mám pár psů. Jsem manžel.
Jsem zakládajícím patronem Nadace her Invictus.
Mám spoustu rolí,
ale myslím, že dnes jde hlavně o Invictus.
[Harry] Hezký den na procházku.
[muž 2] To teda. Nádherný, že jo.
Vinice? Co je to?
[Harry] Jo, to je keř.
Vždycky jsem se měl za někoho,
kdo by nemohl sloužit a zároveň mít děti.
A vy jste to tak měli, že jo. Pořád sloužíš?
Teď jsem skončil.
Lucy byla těhotná, když mě postřelili.
Jo.
Vrátil jsem se s Iráku. Lucy otěhotněla v létě
a pak jsem jel v září do Afghánistánu.
Žena jednoho z chlapů, o které jsme přišli, čekala syna.
Teď je z něho mladý muž, je mu 12.
Člověk slyší tolik příběhů o chlapech, kteří tam zemřeli
a nikdy neviděli své děti.
[Harry] Neslouží jen jeden člověk, ale celá rodina.
[David] Jo.
Poté, co mě postřelili, jsem na tom byl špatně.
Střela proletěla podél mého trupu.
Zasáhla žebra vzadu i vepředu, nadělala mi uvnitř paseku.
Než se zastavila v mé pravé plíci.
A přestal jsem dýchat.
Několikrát jsem přestal dýchat.
[těžké povzdechnutí]
[jásání davů]
[komentátor] David Wiseman, kapitán britského týmu Invictus.
[reportér] David trpěl ochrnutím na levé straně těla.
HRY INVICTUS
[komentátor] Slušný start Wisemana.
[David] Když jsem byl vojákem, znamenalo to pro mě všechno.
A pak,
když jsem se zranil, no…
Čím jsem byl potom?
[komentátor] David Wiseman vyhrává zlato pro Spojené království.
Estonsko bere stříbro.
[komentátorka] David to krásně oslavil.
Dotkl se zdi, vzhlédl a vítězně mával rukama.
Invictus byl nejlepší týden mého života. Budu si to pamatovat do smrti.
HRY INVICTUS LONDÝN 2014
Cítil jsem se, jako rocková hvězda.
Jako bych šel po červeném koberci.
To jsi pro nás udělal.
Tak mi řekněte o nejlepším zážitku z her Invictus.
Ať už jste byli jejich součástí nebo ne.
[JJ] Tak zaprvé, finále ragby vozíčkářů 2014.
- Ten páteční večer? - Jo.
[nadšené jásání davů]
[komentátor] To je zběsilé tempo.
A podívejte se něj.
A vítězí britský tým!
Pro mě to bylo sledovat Lukea Sinnotta jak běží 400 metrů.
Myslím, že byl jediným běžcem s dvojitou amputací.
- [komentátorka] Připravit. - [výstřel]
[David] Vystřelilo se z pistole a všichni vyrazili vpřed,
jelikož měli jednu nohu
a on žádnou.
Měl strašně pomalý start.
[jásání davů]
Byl hodně pozadu, ale já jsem ho povzbuzoval.
Byl to jediný Brit v závodě.
Ve druhé zatáčce je dohnal, vyrovnal to.
Posledních 100 metrů všechny předběhl
a vyhrál zlato.
Zní to kýčovitě, ale vážně se to stalo.
Přijde mi to jako analogie, metafora pro zotavení.
Jo.
- Byl tak daleko za všemi. - [JJ] Jo.
Ale běžel dál.
Austrálie 2018.
Plavání.
[komentátor] Finále mužského závodu na 50 metrů, prsa, ISA.
A vyrazili. Mark Ormrod z Velké Británie.
Neměl tam závodit, ale objevil se jeden kluk,
a to by znamenalo, že by neměl s kým závodit.
[JJ] Přesně.
[David] A tuhle vzdálenost nikdy předtím neplaval.
[komentátor] Ormrodovi už téměř docházejí síly a Robinson se přibližuje.
- Pane bože, to je ale finiš! - [jásání davů]
Je to Ormrod? Je to Robinson?
Je to Ormrod! Jen minuta 45,01!
- [JJ] Myslím, že Mark vyhrál. - [David] Jo.
Myslel jsem si, že to bude jako sportovní den.
- Jako závod s vajíčkem na lžíci. - To si pamatuju.
[Harry] To mi utkvělo v paměti.
[energická hudba]
[komentátor] To je neuvěřitelné, co tihle chlapi dokážou.
Odložte si pití. Uděláme mexickou vlnu zepředu dozadu.
Raz, dva, tři,
teď!
[jásání diváků]
[reportér] Tento víkend se zranění veteráni z celého světa
účastní her Invictus v Londýně
Jde o turnaj, který letos založil britský princ Harry.
[Harry] Londýn 2014 byl dobrý začátek.
V Orlandu jsme to posunuli na další úroveň.
Toronto na sebe strhne pozornost celého světa.
[tlumené jásání davů]
[Harry] Sport mění životy. A také je zachraňuje.
Přestal jsem počítat, kolik lidí,
manželek, přítelkyň, rodičů, prarodičů i dětí
za mnou přišlo a řeklo: „děkuju, že jsi mi přivedl tátu zpátky.“
„Děkuju, že jsi mému manželovi vrátil úsměv.“
A když vidím, jak se zážitky těchto lidí
nebo jejich životy mění k lepšímu,
je to dominový efekt.
Zároveň inspirují všechny ostatní.
[komentátor] Bývalý člen Královské námořní pěchoty,
Mark Ormrod, se žene za svou třetí medailí.
[Harry] Vždycky jsem to viděl jako tříletý projekt.
Nechtěl jsem, aby tu byla ta potřeba,
protože žádná potřeba znamená žádná zranění.
Dokud ta potřeba bude, hry budou pokračovat dál.
UKRAJINA
[tajuplná hudba]
ZÁŘÍ 2021
PŘED RUSKOU INVAZÍ
[rádio] Na východě Ukrajiny bude mlhavo v celém regionu.
JULIJA PAJEVSKÁ, TAJRA VETERÁNKA UKRAJINSKÉ ARMÁDY
Jmenuju se Julija Pajevská.
Volací znak Tajra.
V roce 2014 jsem podepsala smlouvu s Ozbrojenými silami.
Ale teď jsem jen dobrovolník.
Tohle bylo posledních sedm let mého života.
UKRAJINA BRÁNÍ SVOU VÝCHODNÍ HRANICI PŘED RUSKEM UŽ OD ROKU 2014
UKRAJINSKÝ TÝM INVICTUS TVOŘÍ VETERÁNI Z TOHOTO KONFLIKTU
[Tajra] Ve většině Ukrajiny je mír,
ale na východě dochází ke konfliktům.
Střílí sniper, hlavu dolů!
[voják 1] Nejzkušenější ostřelovači tě střelí přímo do koulí.
- To je blbost. - Někde jsem to slyšel.
- Ty jsi chytrák! - Prsty nahmatáš díry.
Jeden ze způsobů, jak to zkontrolovat.
Neboj se, vím, co všechno tam máš, nic mě nemůže překvapit.
A když najdeš díru, okamžitě ji zaškrtíš.
Rychle, ano, takhle.
To je správně přiložené škrtidlo.
ZDRAVOTNÍ PROHLÍDKA UKRAJINSKÉHO TÝMU
- [muž] Invic… Invic… - [Tajra] Invictus.
- [muž] Invictus. - Ano.
[žena] Hry Invictus.
[muž] Všichni to znají a já se o nich dozvěděl teprve včera.
- [sestra] Dobré ráno. - Dobrý den, jak se máte?
Vím, jak dlouho trvá kardiogram, už jdu.
Co si to pěstuješ? Ty se neholíš?
A máš na sobě cucfleky.
Řekni své ženě, že já to nebyla.
- Ne. - Dobře.
- Potřebuješ pomoc? - Ne.
Ne? Dobře.
[cvaknutí dveří]
Jste první dívka dne.
Tak to budu hodná holka, nebojte.
Všechno si sundejte.
Ano, dobře, vteřinku.
[Tajra] Sedm let na frontě. V nohách mám titanové klouby.
Bolí mě páteř a už dlouho trpím traumatem.
Poprvé jsem slyšela o hrách Invictus,
když jsem byla v nemocnici po jedné z operací.
- [bzučení přístroje] - [tlukot srdce]
[sestra] A je to.
[Tajra] Co tam je?
- Hm? - Co tam je?
Je tu něco…
Jestli vám řeknu, abychom to zopakovali, uděláme to.
Všechno je v pořádku, až na tohle.
[zapnutí zipu]
- [Tajra] Děkuju. - Není zač.
Kdyby něco, uděláme to znovu.
- Jasně, dobře. - Ale všechno tam je.
Ano, všechno je tam vidět.
[jemná melancholická hudba]
[Tajra] Když jsem byla na vyšetření v nemocnici,
ukázalo se, že jsem měla…
No…
Podle výsledků ultrazvuku jsem nějak prodělala dva infarkty.
Upřímně řečeno nemám tušení, kdy se ty záchvaty staly.
KVŮLI ZDRAVOTNÍM POTÍŽÍM
MUSÍ TAJRA PŘEHODNOTIT SVOU ROLI ZÁCHRANÁŘKY
VELKÁ BRITÁNIE LONDÝN
[počítač] Probíhá nahrávání.
Ahoj, Jayi, připojujeme se.
- [Jay] Slyšíš mě? - [muž] Ano, slyším tě skvěle.
Tohle je jeden ze série hovorů se všemi národy,
abychom zjistili, jak na tom jsme.
[počítač] Nahrávání se zastavilo.
[muž] Výborně. Už se vidíme, ano.
- Oxano, jak se máte? - Ahoj, Richarde, máme se dobře. A vy?
[Richard] Už vás vidíme, funguje to.
Jmenuju se Oxana Horbačová,
jsem manažerka ukrajinského týmu Invictus.
Poskytneme vám přehled o covidu,
z našeho pohledu jsme na tom dobře a připraveni na věc.
[Oxana] Od vojenského konfliktu na východní Ukrajině v roce 2014
ze strany Ruské federace jsme nebyli na veterány připraveni.
HRY INVICTUS UKRAJINSKÝ TÝM
Neměli jsme zdravotní rehabilitaci, fyzickou rehabilitaci, ani psychologickou.
Když jsme se dozvěděli o hrách Invictus, pochopili jsme,
že je to něco, co rozhodně potřebujeme.
[žena] Nizozemsko bude v karanténě.
Samozřejmě je tu i možnost, že vláda zruší všechny akce.
Ale jsme přesvědčeni,
že hry se budou konat, pokud se neobjeví jiný problém.
Pokud jde o Ukrajinu, rozhodnutí už padlo a je pozitivní.
Pojedeme.
To rádi slyšíme, Oxano. To je skvělé.
Budou princ, vévoda ze Sussexu a jeho manželka přítomni?
Rozhodně.
Zatím je to tak v plánu, jsme ve spojení.
Připravuje se na to.
SPOJENÉ STÁTY AMERICKÉ
[elegantní vážná hudba]
Ahoj, jak se máte?
Já jsem Tish.
[Meghan] Těší mě, Tish. Jak se máte?
[cvakání fotoaparátů]
- [Harry] Tohle jsme už dlouho nedělali. - [Meghan] Já vím.
[Harry] Moje srdce dělá…
Jsem nervózní.
[Harry] Velmi rád vás poznávám. My se známe, že?
- Jmenuji se Zeita. - Zeita?
Zeita Merchantová.
- Po dvou a půl letech jsme zpátky. - [Meghan] Fantastický.
Skvělý.
[muž] Dámy a pánové.
Je mi ctí vám představit filantropa, environmentalistu,
obhájce duševního zdraví a vojenského veterána,
prince Harryho ze Spojeného království.
[potlesk]
[Harry] Dnes jsme se tu sešli, abychom vzdali hold skupině mužů a žen,
Jejichž život definuje služba, cíl
a samozřejmě odolnost.
Mnozí z nás v této místnosti chápou,
proč se členové armády cítí izolovaní po návratu domů
nebo po odchodu z armády.
Vy byste se tak necítili?
O 14 LET DŘÍVE
LEDEN 2008
PROVINCIE HÍLMAND, AFGHÁNISTÁN
[Harry] Směl jsem jet do Afghánistánu,
protože to bylo drženo v tajnosti.
Když jsem tam byl těch deset týdnů, nikdo o tom nevěděl
kromě britského tisku, ten vesměs řekl:
„Jo, budeme mlčet, když dostaneme přístup.“
Děláte svou práci, jako ostatní.
Život každého je stejně důležitý. I když tu teď sedíme, jsme v ohrožení.
Tak je to v celém Hílmandu, v celém Afghánistánu.
Všichni jsou v ohrožení.
To vše vzniklo po mém odchodu z Afghánistánu v roce 2008.
Strávil jsem tam 10 týdnů v písku se všemi ostatními.
[reportér] Britští představitelé oznámili,
že prince stahují z bojové zóny poté,
co se informace o jeho nasazení dostala na veřejnost.
[Harry] Najednou jsem musel domů, byl jsem naštvaný.
Ale pro všechny kolem mě a jejich bezpečnost bylo důležité,
aby mě stáhli.
Můj zážitek z Afghánistánu byl hodně ovlivněn tím letem domů.
Když jsme vzlétli, rozhrnul se přede mnou závěs.
A jediné, co jsem viděl, byla letecká nemocnice.
Tři mladí britští vojáci
zabalení v igelitu a jejich těla na kusy.
Viděl jsem to, o čem se jen mluvilo.
A to byl ten spouštěč,
protože tam jsem viděl skutečnou cenu války.
Nejen ty jednotlivce, ale i jejich rodiny.
Co to bude znamenat, a jak se jejich životy navždy změní.
Trvalo, než jsem si uvědomil,
že ve válce to nejsou jen vojáci a ti v první linii,
kdo platí tak vysokou cenu.
Jsou to všichni.
Když jsem vystoupil z letadla,
štvalo mě, co se těm chlapům stalo.
Štvalo mě, že o tom média neinformují.
Štvalo mě, že mě stáhli.
V tu chvíli mi nebylo jasné, co je třeba udělat.
Jediné, v čem jsem se snažil zorientovat, bylo
„Mám tuhle platformu a zkušenost. Co s tím můžu udělat?“
[vrzání dveří]
[muž] Co jste si říkal, když jste v letadle viděl ty vojáky?
[Harry] Svíralo se mi hrdlo, protože víte, že se to děje.
Když jste ve službě, moc se o tom nemluví.
Je to těžké.
Člověk si s nimi chce promluvit a zjistit, jací byli.
Typický britský voják jen řekne:
„Jsem v pořádku, přišel jsem o ruku, stejně jsem ji neměl rád,“
nebo něco takového.
Jak můžeme zajistit, aby se více lidí dozvědělo,
co se doopravdy děje?
Na rozdíl od toho, že nějací vojáci
bojují ve válce proti terorismu, která nikoho nezajímá.
Tam to začalo.
A pak tu byla ta myšlenka, koncept nebo realita,
že sport může hrát obrovskou roli v rehabilitaci každého člověka.
Ať už psychické nebo fyzické.
VELKÁ BRITÁNIE
[muž] Ta je z konce základního výcviku.
Někde tam jsem.
VETERÁN BRITSKÉ ARMÁDY
Ta je z mých narozenin s dortem, myslím, že mi skončil na obličeji.
Tady to je.
[srdečné zasmání]
Prošel jsem všechny svoje fotky
a nechal jsem si ty, které se mi líbily.
A zkrátka si je vystavil.
Fotka z dne odchodu.
Tady večer odpočíváme po celodenním hledání.
Podal jsem si přihlášku ke královským ženistům.
Nakonec jsem se stal mechanikem obsluhy.
Dva turnusy v Iráku a půl v Afghánistánu.
Tady na té druhé straně byla bomba,
která mě vyhodila do vzduchu.
Když jsem tu fotku viděl,
řekl jsem si, že si ji vystavím.
Přišel jsem o obě nohy. Mám zranění na zádech.
Výbuch mi pronikl do předloktí.
Mám zadrátovaný zápěstí.
Byl jsem v nemocnici asi dva a půl měsíce,
pak na rehabilitaci, dostal jsem protézy.
To se střídalo každé čtyři týdny.
A byl jsem tam další dva a půl roku.
Beru to jako minulý život.
A tohle je jen vzpomínka na ten minulý život.
Začal jsem svůj nový život.
Normálně každý den vozím syna do školy.
Tak běž.
Vyzvednu ho ze školy, večer udělám večeři.
[melancholická hudba]
V mém každodenním životě nevidím žádný růst.
Jenom se flákám, nic nedělám.
Po tom, co mě to vyhodilo do vzduchu, jsem hodně pil.
Chodil ven.
Nebyl jsem v nejlepším rozpoložení.
A moje ženě, Tania, mi řekla: „Poslouchej, něco se musí změnit.“
TÁTA JE JAKO SUPERHRDINA DĚLÁ SVĚT LEPŠÍM
SOUSTŘEDĚNÍ BRITSKÉHO TÝMU INVICTUS
BRITSKÝ RAGBYOVÝ TÝM VOZÍČKÁŘŮ SE SCHÁZÍ POPRVÉ OD PANDEMIE
[trenér] Rychle lidi, připravit.
[žena] Běž!
[trenér] Obrana!
- [píšťalka] - [hráčka] Tady!
[trenér] Běžte s Tomem. Mluvte spolu.
No tak.
[hráč] Jo! Tady!
[trenér] No tak, soustřeďte se.
Poslouchejte.
Musíte přestat jezdit takhle a začít jezdit takhle.
Kdybyste nic neříkali, vjeli tam a zablokovali ten roh,
byl by to pěkný gól.
[hráčka] chytej!
[Jenks] No tak pojeď!
Dobře, pozadu, oběma rukama.
Stačí.
Dobrá práce lidi.
[Tom] Fyzicky je to snadné, dělal jsem hodně věcí.
Kácel stromy, lezl po ropné nádrži.
Ale psychicky…
Já neumím mluvit před lidmi, k lidem.
Neumím se postavit před dav lidí a mluvit k nim.
Mám tendenci se izolovat.
Takže když mě trenér požádal, abych se stal kapitánem týmu,
nechápal jsem, proč by o mně někdo uvažoval.
natož chtěl, abych jím byl.
Nikdy jsem nebyl ve vedoucí roli.
[Jenks] Trochu to drhne, to jo.
Ale po pár trénincích se to zlepší.
Spousta lidí o sobě pochybuje, že?
Možná jen potřebují, aby je někdo postrčil a dostal to z nich.
S Tomem moc nevím.
Jmenoval jsem ho kapitánem
a doufám, že to byla správná volba.
Uvidíme, jaký bude pod tlakem.
To bude jiný kafe.
Trvalo nám moc dlouho, než jsme začali tlačit.
A nakonec to všechno stálo na jednom člověku, a to není dobré.
Nevím, jak mi způsob mého uvažování
umožní vést týmový proslov ve finále.
ale dokud se do té pozice nedostanu, nevím, co ze mě vypadne.
Potřebujeme dva týmy, jeden vzadu, jeden vepředu.
A ostatní musí makat.
Moje žena Tania mi řekla, ať jdu do toho.
„Co se může stát? Vždycky toho můžeš za pár měsíců nechat.“
A potom u basketbalového týmu jsme bohužel přišli o našeho kapitána
během covidu s osobních důvodů.
A basketbalový trenér mě požádal, abych byl kapitánem i jeho týmu.
Takže ve mně zjevně někdo něco vidí.
Jen já ne.
[ptačí zpěv]
[pípání vozidla]
NIZOZEMSKO HAAG
[muž] V Haagu jsme v úplně jiné pozici než kdykoli předtím.
Jde to pomalu, a to hlavně proto, že pandemie přetrvává.
KVŮLI PANDEMII BYLY HRY V HAAGU DVAKRÁT ODLOŽENY
NYNÍ JSOU NAPLÁNOVANÉ NA DUBEN 2022
[rány sbíječky]
[Harry] Pokud někteří ze soutěžících na poslední chvíli dostanou covid,
můžeme zajistit, aby tam byli náhradníci?
Abychom zůstali co nejblíže 500 a většina týmových soutěží
se mohla stále konat.
Dát to všechno dohromady bylo náročné.
Neustále se snažíme komunitu rozšiřovat.
A v Haagu teď budeme mít 20 národů.
Ale u mnoha z těchto zemí se na 30 až 80 míst v týmu
hlásí tisíce zájemců.
VETERÁNI JSOU VYBÍRÁNI PODLE TOHO, KOMU ÚČAST PŘINESE NEJVÍC
MOHOU SOUTĚŽIT AŽ VE TŘECH RŮZNÝCH SPORTECH
[Harry] Od roku 2014 měly základní země, které byly součástí her,
největší počet bojových zranění.
S postupem času těchto konfliktů naštěstí ubylo.
A proto se snažíme zmenšit některé ze stávajících týmů
a poskytnout příležitost dalším zemím.
Ne všichni se shodnou na tom, co lze považovat za spravedlivou válku.
Ale všichni se shodneme na škodách, které válka způsobuje mnoha lidem.
Hry se nezaměřují na to, co zranění způsobuje.
Ale na zotavení
a na to, jak se opět stát součástí komunity.
JIŽNÍ KOREA SOUL
[muž] Děkujeme, že jste si udělali čas
na toto orientační setkání her Invictus 2022.
Je to poprvé, co se Korea zúčastní, takže se chovejte slušně.
JIŽNÍ KOREA JEDE DO HAAGU S 11 SOUTĚŽÍCÍMI
HER INVICTUS SE ÚČASTNÍ POPRVÉ
[soutěžící] V korejské společnosti postižení lidé nevystupují na veřejnosti.
Žijí svůj život uvnitř.
Skrývají se.
[trenér] Do toho!
[rytmická elektronická hudba]
HYEONG-JUN NA JIHOKOREJSKÝ VÁLEČNÝ VETERÁN
[Hyeong-jun] Takže když postižení lidé vyjdou ven,
lidé bez postižení jsou fascinováni.
Je to na jejich tvářích okamžitě vidět.
Moji cyklističtí trenéři jsou překvapení, když sledují naše závody.
Říkají: „Jak můžou být postižení lidé tak dobří?“
[trenér] Zaber ve stehnech!
[Hyeong-jun] Naše společnost si myslí, že postižení je špatné.
Ale není špatné. Je jen jiné.
Ještě deset sekund.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna,
stop.
[lapání po dechu]
[Hyeong-jun] Myslím, že společnost se zatím moc nezměnila.
Ale to se teď musí změnit.
Počínaje mnou.
Zdravím.
Jeden jablečný džus prosím.
- [prodavačka] S ledem? - Ano.
Co s vám stalo s rukama?
- Zranil jsem se v armádě. - Nevěděla jsem, že jste se zranil.
Tohle je na účet podniku.
Ne, to je v pořádku, unesu to.
Když to položíte, můžu…
Děkuju.
- Ať vám chutná. - Děkuju.
[Hyeong-jun] Mým snem bylo stát se buď vojákem nebo policistou.
Abych chránil svou zemi.
V armádě jsem byl zasažen elektrickým proudem, ale…
nic si z toho nepamatuju.
Lékaři říkali, že bude lepší, amputovat mi ruce.
V té době jsem do budoucna moc nepřemýšlel.
Moje budoucí žena byla prvním člověkem, který mě v nemocnici navštívil.
[žena] Byl tak nebojácný.
Takže to bolelo, vidět, že přišel o svá křídla.
Zůstala jsem u něj, abych ho povzbudila a utěšila.
Pak jsme spolu chodili šest let, než jsme se vzali.
MI-SUN PARK HYEONG-JUNOVA MANŽELKA
[Hyeong-jun] Setkání s mou ženou bylo to nejlepší, co mě potkalo.
Myslím, že druhá věc byla, že jsem začal sportovat.
Když se lidé dívají na postižené lidi,
dívají se se soucitem, lítostí nebo smutkem.
Proto se účastním těchto her.
Chci, aby se na nás dávali nejen se soucitem,
ale aby viděli, co všechno dokážou méně zdatná těla.
Doufám, že nám lidé dodají bojovného ducha.
[melodický hip hop z rádia]
SPOJNÉ STÁTY AMERICKÉ
[přepnutí stanice]
- Ahoj, zlato. - [dívka] Ahoj.
- Kde jsi? - Ve škole.
Ještě ve škole? Miluju tě.
To mi to teď nemůžeš říct zpátky? Měj se.
- Říkala jsem to, taky tě miluju. - Neslyšel jsem tě.
Dobře. Miluju tě víc, zatím.
Zatím.
[elektronická hudba z rádia]
[vysokofrekvenční pištění]
[pištění přehlušuje hudbu]
GABRIEL GEORGE, GABE VETERÁN AMERICKÉHO NÁMOŘNICTVA
Jmenuju se Gabriel George.
Jsem vysloužilý zdravotník námořnictva.
Prvního dubna, 2008. Apríl.
Právě jsem si koupil novou koženou bundu na motorku.
Ujel jsem asi šest kilometrů po dálnici
a nějaký chlápek prý odbočoval na červenou a neviděl mě.
Probudil jsem se o tři týdny později.
Trvalo mi asi 12 let, než jsem se dostal k amputaci.
Uzavřel jsem se svou rukou dohodu.
„Jestli se neuzdravíš, uříznu tě.“
Netušil jsem, že od toho dne budu mít bolesti už napořád.
Můžeme jíst?
- [Tameah] Doufám, že to bude dobrý. - Jasně, že bude. Nevařím bez lásky.
Jak to, že máma dělá lepší brambory než ty?
- Cože? - Máminy brambory jsou lepší než tvoje.
Pardon, promiň.
Pomůžu ti s tím.
- Vezmu si… Ne, zvládnu to, děkuju. - Ne, já to zvládnu.
- Protože mám dvě ruce. - Jsi roztomilá.
Ještě si stěžuje.
[Gabe] Tameah je moje milovaná, úžasná dcera.
GABEOVA DCERA
Je mou velkou inspirací, která mě drží nad vodou.
- [Tameah] Fuj. - [Gabe] Miluju tě.
Miluju tě.
[Tameah] To je mi jedno.
- [Gabe] Taky tě miluju, dobrou noc. - [Tameah] Dobrou.
[bolestivé bručení]
[Gabe] Žiju s bolestí na úrovni sedm z deseti.
[vysokofrekvenční pištění]
Vystřelí to až na deset a víc,
ale naučil jsem se to neříkat, protože když to řeknete,
dají vás na pohotovost a zavřou vás.
Většina z mých lékařů to popisuje jako porodní bolesti.
Pořád dokola rodíte, ale to dítě nikdy neporodíte.
Dobrou noc. Miluju tě.
[GPS] Pojedeme na severní I-95 na Philipsovu dálnici, směr Jacksonville.
Jedeme.
Hodně se hýbu.
Pořád něco dělám, hlavně kvůli bolesti.
Odvádí mě to od myšlenek, ale udržuje mé tělo v pohybu.
Vítejte na pickleballu.
Jsem vysloužilý námořník. Kdo dneska prohraje?
Ale v chaosu se dokážu lépe soustředit.
To snad ne! To nedělej!
To je ono.
Kamarádi mi říkají, že moc cestuju. Říká to moje dcera, můj pes.
Nezvracej.
Tohle je super. Je to skvělý.
Snažím se sám medikovat.
A je to náročný.
A děsí mě to.
Tak jo, ty první.
Doslechl jsem se o hrách Invictus.
A řekl si: „Dobře, tohle je něco, co můžu udělat.“
„Připomene ti to, že na to nejsi sám.“
Možná mi to pomůže.
Naděje mě zavedla na spoustu špatných cest.
Ale něco se musí změnit.
[vysokofrekvenční pištění]
RELAXAČNÍ ZÓNY VYPNĚTE ELEKTRONICKÁ ZAŘÍZENÍ
Nejtěžší je se o sebe starat.
S bolestí jsem se smířil a budu s ní muset žít do konce života.
Vím, že ji můžu zastavit natrvalo.
Snadno, kdykoli.
Dejte mi kulku
[hloubavá hudba]
Ale dokud jsem tady…
Vím, že budu stále bojovat.
6 MĚSÍCŮ DO ZAČÁTKU HER
Ještě nejsme u cíle, pokud jde o to, aby to bylo plně mezinárodní.
Pět set jednotlivců ze 14 zemí, ale pracujeme na tom.
Ahoj, Waseede. Pěkná kravata.
ŘEDITEL GRANTŮ A PROGRAMŮ
Nemůžu uvěřit, že už je to osm let.
Za tak málo času to mělo obrovský dopad.
Bylo by však skvělé mít plán pro další rozvoj.
Co se týče problémů, velmi pozorně sledujeme vývoj Omikronu.
A budeme sledovat situaci.
UKRAJINA LVOV
[Tajra] Prosím, řekněte té blondýnce, jak se střílí.
[muž] Lukostřelba je intimní věc.
Šíp tam tak dobře pasuje, že by byl hřích ho vyndat.
[vzdálený smích]
Andrjucho, tvoje sexuální vtipy jsou otravný.
Dýchej. Zpevni ruce. Neboj se.
[vzdálený hlas hlasatele]
[zasvištění šípu]
[Tajra] Navzdory všem mým traumatům a dvěma infarktům
potřebuji Invictus, abych se vzpamatovala.
Dala jsem ruku pryč moc brzo.
To už jsem ztratila ten blbej šíp?
Ne, tady je.
Sakra, a je to tady, mám křeč.
Vzpamatuj se, slabochu.
[bolestné bručení]
Do prdele.
Pardon, promiňte.
[tichá hloubavá hudba]
Dýchej.
Nevyšiluj.
Do háje.
Pokaždé nové šípy, jako kulky.
Věřím, že sport může nahradit ten adrenalinový hlad,
který mají veteráni po návratu z války.
Pomáhá nám na cestě zpět.
Devět…
Šest.
[hlasatel] Vážení účastníci, seřaďte se do řady na předávání cen.
[muž] Pojďme si udělat skupinovou fotku.
Můžete nás vyfotit?
Syfilis!
[muž 2] Co? Syfilis?
[smích všech]
[potlesk]
[hlasatel] A na třetím místě se umístil Kombinovaný tým dva.
Jo? Vážně?
Přišla jsem hlavně pro tu pusu.
To není moje prso, můžeš si to podržet.
[muž] To je škoda.
Klídek.
Tak jdeme na to.
- Syfilis! - Jo!
[smích a potlesk diváků]
Je to trochu vlhký.
[Tajra] Nedá se nic dělat.
Ahoj, jsem tady.
- [muž] Hele. - Nečekali jste mě?
[Tajra] Proč bychom tě nečekali?
To je pro princeznu, pro královnu.
[Tajra] Přechod do civilního života by měl být postupný a přirozený.
Je to pro mě těžké, nechápu to.
Možná jsem zapomněla, jaký je civilní život.
[Tajra] Hurá!
[muž 1] Sláva.
[Tajra] Ale jsem připravena se k němu vrátit.
Jsme rádi, že tu s tebou sedíme a že jsi nás pozvala.
Připijme si na absenci války.
[muž 2] A na Juliji! Jsi naše sluníčko.
[melancholická hudba]
137 DNÍ PŘED RUSKOU INVAZÍ
Pro každého z těchto jedinců je tohle další etapou jejich cesty,
která bude výzvou pro jejich těla a jejich mysl.
Těším se, protože vím, jakou sílu má sport a léčení.
Ale zároveň mám obavy, protože se vystavují nepříjemným pozicím.
A pro mnohé z nich to může být spouštěč.
Toho se bojím.
[energický hip hop]