SERIEN OMTALER KRIG, PSYKISKE LIDELSER OG SELVMORDSTANKER.
HAR DU DET SVÆRT, SÅ GÅ IND PÅ WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
INVICTUS: ADJEKTIV
1. UBESEJRET, UKUET 2. UOVERVINDELIG, UBESTRIDT
Kom så, Gabriel!
-Vi kan godt. Mor jer. En, to, tre! -Storbritannien!
HAAG, APRIL 2022
HVERT ANDET ÅR INVITERES SÅREDE OG SYGE VETERANER
TIL AT KONKURRERE I INVICTUS GAMES. MÅLET ER AT HJÆLPE DERES REHABILITERING
Verden skal mindes om den menneskelige ånds kraft.
Er I klar?
Ja, for fanden!
Evnen til at helbrede og ukuelighedens styrke,
der gør det muligt for os at komme stærkere tilbage.
Med det, du bærer, med det, der tynger dig,
er det her til Invictus Games,
du indser, det var springbrættet, der fik dig op på næste niveau.
Hav det sjovt, drukn ikke.
Ja. Hav det sjovt, drukn ikke.
Intet pres.
At være den bedste version af dig selv.
Den version af dig selv, du har savnet.
Som din ægtefælle har savnet.
Som dine børn har savnet.
Når jeg taler med min søn Archie om, hvad han vil være, når han bliver stor,
er det astronaut nogle dage,
andre dage er det pilot.
Men jeg minder ham om, at uanset hvad man vil,
så er det ens karakter, der betyder mest.
Og intet ville gøre hans mor og mig stoltere
end at se ham have den karakter, som vi ser her i dag.
Jer.
Jeg er så stolt af dig.
VI FULGTE DELTAGERE FRA 6 LANDE
DA DE FORBEREDTE SIG TIL INVICTUS GAMES 2022
Husk at trække vejret.
Nej. Åh! Ikke nej, og så ja.
Jeg taler for hurtigt. "Hvad sagde du?"
Jeg bliver ked af det nu. Vi må stoppe. Ja.
Jeg vidste, at det kom.
INVICTUS GAMES: HJERTEBLOD OG VILJESTYRKE
Godmorgen, drenge. Velkommen.
-Hej. -Hvordan går det?
-Godt. Hvad med dig? -Ikke værst. Velkommen.
Jeg har taget en rygsæk med.
-Skønt sted. -Skal vi gå en tur?
-Lad os gøre det. -Ja, klart.
Nu kører vi.
-Jeg sidder forrest. -Hvad?
-Det var hurtigt. -Rimeligt nok.
-Loven om at sidde forrest… -Jeg respekterede den.
-Jeg bad ikke om en ommer. -Hvad?
-Man kan få en ommer. -Kan man det?
-Du tror nok, jeg ikke kan navigere. -Virkelig?
Jeg er den ikke officer. Jeg kan læse et kort.
Hvad er firkantet og **** en officer? Et kort.
Her er vi så.
Hvad hedder du?
Jeg hedder Harry.
-Hvad laver du, Harry? -Hvad laver jeg?
Jeg er far til to børn under tre.
Jeg har et par hunde.
Ægtemand.
Jeg er grundlægger af Invictus Games Foundation.
Man bærer mange hatte,
men i dag handler det om Invictus.
-Dejlig dag at gå en tur. -Ja da.
Hvor er her smukt.
-Vingårde? Hvad er det? -Ja.
Det er en busk.
Jeg har altid set mig selv som faren,
der ikke kunne gøre tjeneste, når jeg havde børn.
Og det gjorde I begge to, ikke? Gør du stadig tjeneste?
-Jeg er lige kommet ud. -Okay.
Lucy var gravid, da jeg blev skudt. Jeg kom tilbage fra Irak.
Lucy blev gravid om sommeren. Jeg var i Afghanistan i september.
En af de fyre, vi mistede, hans kone var gravid med deres søn, George.
Han er en ung mand nu. Han er 12.
Man hører mange af den slags historier.
Fyre, som døde, og aldrig mødte deres børn.
Det er aldrig individet, der melder sig, men hele familien.
Efter jeg blev skudt, havde jeg det ret elendigt.
Kuglen ramte min overkrop,
mine ribben bagpå og foran,
fløj rundt som en flippermaskine og stoppede i min højre lunge.
Min vejrtrækning stoppede. Min vejrtrækning stoppede et par gange.
David Wiseman, kaptajn på Storbritanniens Invictus-hold.
Det har været nogle traumatiske år for ham.
God start af Wiseman.
Da jeg var soldat, betød det alt for mig.
Og da jeg blev såret,
hvordan definerer man så sig selv?
David Wiseman vinder guld for Storbritannien.
Estland tager sølv.
Sikken fejring af David Wiseman.
Han rørte væggen, kiggede op og fist-pumpede luften.
Invictus var mit livs bedste uge. Det lever stærkt videre.
At føle sig som en rockstjerne den uge og få den røde løber rullet ud.
Sådan var det.
Kom så.
Det bedste ved Invictus.
Uanset om man deltager eller ej.
Først og fremmest kørestolsfinalen i rugby 2014.
-Den fredag aften? -Ja.
Kampen spilles i et voldsomt tempo.
Der er endnu et forsøg, og hør larmen.
Sejren går til Storbritannien.
For mig var det at se Luke Sinnott løbe 400 meter.
Han var den eneste dobbeltamputerede ved startlinjen.
Parat.
Pistolskuddet lød,
og alle stormer frem, for de har kun et ben,
og han har ingen.
Han starter så langsomt.
Og han er langt bagud.
Og jeg hepper på Luke. Han er den eneste brite i løbet.
I det andet hjørne har han indhentet dem.
Og de sidste 100 meter overhaler han alle
og vinder guld.
Det lyder plat, men det er sandt.
Jeg kunne se en analogi, en metafor for helbredelse, ikke?
Ja.
-Han var så langt bagud. -Ja.
Han blev ved med at kæmpe.
Australien 2018 i bassinet.
Og finalen i mændenes 50 meter brystsvømning ISA.
Og de er startet.
Mark Ormrod fra Storbritannien.
Han skulle ikke svømme, men en af fyrene dukkede op,
og han havde ingen modstander.
-Ja. -Han havde aldrig…
Han havde aldrig svømmet den distance.
Ormrod er næsten løbet tør for energi, og Robinson lukker hullet.
Hold op, sikken afslutning!
Er det Ormrod? Er det Robinson?
Det er Ormrod! 1:45.01!
-Jeg tror, Mark vandt. -Ja.
Jeg forventede en sportsdag.
"Vi kører æg -og-ske-løbet."
Det har jeg aldrig glemt.
Utroligt! De tager det til et andet niveau her.
Stil jeres krus.
Vi laver en mexicansk bølge. En, to, tre…
Nu!
I weekenden deltager sårede veteraner fra hele verden
i Invictus Games i London.
Turneringen, udtænkt af prins Harry, løber af stablen for første gang i år.
Vi havde en god start i London i 2014.
Vi tog det til næste niveau i Orlando.
Toronto vil tiltrække verdens opmærksomhed.
Sport ændrer virkelig liv, og den redder også liv.
Jeg kan ikke huske, hvor mange
hustruer, kærester, forældre, bedsteforældre, børn,
der har sagt til mig: "Tak, fordi du bragte min far tilbage."
"Tak, fordi du fik min mand til at smile igen."
At kunne se disse menneskers oplevelser
eller deres liv ændres til det bedre, for der er en krusningseffekt.
De inspirerer alle andre på samme tid.
Mark Ormrod, tidligere kommandør i flåden,
går efter sin tredje medalje her.
Jeg havde altid forestillet mig det som en treårig operation.
Jeg ville ikke have behovet.
For så ville ingen komme til skade.
Hvis behovet er der, vil legene altid fortsætte.
FØR DEN RUSSISKE INVASION
I den østlige del af Ukraine ventes der tåge i hele regionen…
VETERAN FRA DEN UKRAINSKE HÆR
Jeg hedder Yuliia Paievska.
Kaldesignal "Taira."
Jeg er redder.
Jeg skrev kontrakt med forsvaret i 2014,
men nu er jeg bare frivillig.
De sidste syv år af mit liv har været sådan her.
UKRAINE HAR FORSVARET SIN ØSTLIGE GRÆNSE MOD RUSLAND SIDEN 2014
VETERANERNE I DENNE KONFLIKT UDGØR UKRAINES INVICTUS-HOLD
Der er fred i størstedelen af Ukraine,
men i øst er der konflikter.
En snigskytte skyder, ned med hovedet!
De dygtigste snigskytter skyder dig
lige i kuglerne!
-Sludder. -Jeg hørte det et sted.
Du er en jubelnar.
Mærk med fingrene efter huller. En måde at tjekke på…
Vær ikke bange, jeg ved, hvad du har dernede…
Intet kan overraske mig!
Hvis du finder et hul, så læg straks en årepresse.
Kom så!
Ja, sådan…
Det er en korrekt lagt årepresse.
TEAM UKRAINE MEDICINSK KONTROL
"Invinc…? Invictus. " "Invictus." Ja.
Invictus Games.
Alle kender til det, og jeg fandt ud af det i går.
Godmorgen.
Hej. Hvordan går det?
Jeg ved, hvor længe et kardiogram tager.
Jeg kommer nu.
Hvad laver du her? Hvad med hårfjerning?
Du er dækket af sugemærker.
Sig til din hustru, det ikke var mig.
Okay.
-Har du brug for en hånd? -Nej…
Okay? Godt.
Så du er dagens første pige.
-Jeg skal nok være artig. -Alt skal af.
Ja. Et øjeblik.
Efter syv år ved fronten, har jeg titaniumled i mine ben.
Min rygrad lider,
og jeg har haft disse traumer i lang tid.
Jeg hørte først om Invictus på hospitalet efter en af mine operationer.
Det er det hele.
Hvad er det?
Der er noget…
Hvis de beder dig gøre det om, så gør vi det.
Alt er godt, bortset fra her…
-Tak. -Selv tak.
Hvis der er noget, gør vi det om.
Ja, okay.
-Det hele er der. -Ja, man kan se alt.
Da jeg blev undersøgt på hospitalet,
viste det sig, at jeg havde…
Tja…
Ifølge resultatet af ultralyden
havde jeg haft to hjerteanfald. Det tydede det på.
Jeg aner ikke, hvornår hjerteanfaldene skete.
PÅ GRUND AF SIT HELBRED
MÅ TAIRA GENOVERVEJE SIN ROLLE SOM FRIVILLIG REDDER
Optagelse i gang.
Hej, Jay. Vi kobler os på nu.
-Kan I høre mig? -Ja.
Det er et af en række opkald med alle landene
for at høre, hvor I er.
-Optagelsen er stoppet. -Storartet.
Det dukkede lige op.
-Hej, Oksana. Hvordan går det? -Hej. Vi har det godt.
-Hvordan har I det? -Fint, tak. Vi har det godt.
Jeg hedder Oksana Horbach, teammanager for Invictus Games Team Ukraine.
Vi starter med et Covid-overblik.
Her går alt fint. Vi er klar til at levere.
Indtil den militære konflikt i det østlige Ukraine 2014
med Rusland, kunne vi ikke håndtere veteraner.
Vi havde ikke medicinsk, fysisk eller psykologisk rehabilitering.
Da vi hørte om Invictus Games,
forstod vi, det var noget, vi havde brug for.
Holland er i nedlukning.
Der er en mulighed for, at regeringen
trækker stikket til alle begivenheder.
Vi er sikre på, at legene bliver til noget,
medmindre en anden variant dukker op.
Hvad angår Ukraine, er beslutningen allerede truffet.
Den er positiv. Vi deltager.
Godt at høre, Oksana. Det er alle tiders.
Men vil hertugen af Sussex og hans hustru være til stede?
-Kan vi forvente ham? -Helt sikkert.
Så vidt vi ved, og vi kommunikerer konstant,
så laver han planer nu.
Hej. Hvordan går det?
-Tish. -Rart at se dig.
Hvordan går det?
-Vi har ikke gjort det længe. -Nej.
Mit hjerte bare…
Jeg er nervøs.
Rart at møde dig. Vi har mødtes før, ikke?
-Jeg hedder Zeita Merchant. -Zeita?
-Efter to et halvt år er vi tilbage. -Fantastisk.
Godt.
Mine damer og herrer,
det er min ære at introducere en humanitær, miljøforkæmper,
fortaler for mentalt helbred og krigsveteran,
prins Harry, hertugen af Sussex.
I aften er vi her for at ære en gruppe mænd og kvinder,
hvis liv er defineret af tjeneste,
formål og selvfølgelig ukuelighed.
Mange af os her forstår,
militærfolk ofte føler sig isolerede, når de kommer hjem,
eller når de forlader militæret.
Ville du ikke?
14 ÅR TIDLIGERE
JANUAR 2008
HELMANDPROVINSEN, AFGHANISTAN
Jeg fik lov til at tage til Afghanistan, fordi det var hemmeligt.
I de ti uger, jeg var der, vidste ingen det.
Bortset fra den britiske presse, der sagde: "Vi røber intet,
så længe vi får adgang."
Man gør jobbet. Alle er ens. Alles liv er lige vigtigt.
Når vi sidder her, er vi truet. Sådan er det i hele Helmand
og Afghanistan. Alle er truet.
Alt det her skete, efter jeg vendte hjem fra Afghanistan i 2008.
Jeg havde tilbragt ti uger på jorden i sandet med alle de andre.
Den britiske hær har meddelt, at de trækker prinsen ud af kampene,
efter hans deltagelse blev lækket.
Pludselig var jeg på vej hjem. Jeg var vred.
Men det var vigtigt for alle omkring mig og deres sikkerhed at få mig væk.
Min egen oplevelse i Afghanistan blev påvirket af flyrejsen hjem.
Da vi lettede, fløj forhænget foran mig op.
Man kunne kun se lufthospitalet.
Tre unge britiske soldater,
pakket ind i plastik, deres kroppe i stykker.
Jeg så, hvad folk kun havde talt om.
Det var den rigtige trigger for,
"Nu ser jeg prisen for krig."
Ikke kun individer, men deres familier,
hvis liv blev forandret for altid.
Jeg indså, at i krig er det ikke kun soldaterne,
det er ikke kun dem ved fronten, der betaler en høj pris.
Det er alle.
Da jeg stod af flyet, var jeg vred over, det skete for dem
og at medierne ikke dækkede det, og over, at jeg var trukket ud.
Men det stod ikke klart for mig, hvad der skulle gøres.
Jeg prøvede at navigere: "Jeg har den her platform."
"Jeg har oplevet det her. Hvad kan jeg gøre med det?"
Hvad tænkte du, da du så dem på flyet?
Man får en klump i halsen, for man ved, det sker.
Når man er i krig, bliver der ikke talt om det.
Det var svært.
Man vil tale med dem og høre, hvordan de havde det.
En typisk britisk soldat ville sige:
"Jeg har det fint. Jeg har mistet armen. Jeg kunne ikke lide den alligevel."
Hvordan kan vi sikre os, flere ved, hvad der virkelig sker,
så det ikke bare er tropperne derovre,
der udkæmper en krig langt væk.
Det var der, det startede, idéen eller konceptet om,
at sport kan spille en stor rolle
i alles rehabilitering, både psykisk og fysisk.
STORBRITANNIEN
Billedet efter grundtræningen.
Jeg er der et sted.
Min fødselsdag med min kage. Den endte i mit ansigt.
Se der. Den endte i mit ansigt.
Jeg gennemgik alle mine billeder
og valgte dem ud, jeg ville hænge op.
Et billede af mig den dag, jeg rejste.
Jeg slappede af om aftenen efter at have søgt en hel dag.
Jeg søgte ind hos ingeniørtropperne.
Jeg endte med at blive mekaniker.
Tog to ture til Irak og en halv tur i Afghanistan.
Der, på den anden side af billedet,
var bomben, der sprængte mig i luften.
Jeg så billedet og tænkte: "Hæng det op."
Det er en påmindelse.
Jeg mistede begge ben.
Jeg fik rygskader.
Sprængningen gik ind i min arm.
Der er skruer i mit håndled.
Så jeg lå på hospitalet i to en halv måned.
Så var der genoptræning, og jeg fik proteser,
generelt to uger på, fire uger fri.
Jeg var der de næste to et halvt år.
Jeg ser det som et tidligere liv. Det er bare mindet om et tidligere liv.
Mit nye liv begyndte. Det har intet med militæret at gøre.
I hverdagen følger jeg min søn i skole.
-Farvel! -Gå nu.
Jeg henter ham fra skole. Laver middagsmad.
I mit daglige liv ser jeg ikke vækst.
Jeg trisser rundt og laver ingenting.
Efter ulykken drak jeg meget og gik meget ud.
Jeg havde det ikke godt.
Min hustru, Tania, sagde: "Noget må forandre sig."
FAR ER EN SUPERHELT. HAN GØR VERDEN TIL ET LYKKELIGT STED
TEAM INVICTUS STORBRITANNIEN TRÆNINGSLEJR
RULLESTOLSHOLDET I RUGBY MØDES FOR FØRSTE GANG SIDEN PANDEMIEN
Skynd jer. Vær klar.
Kom så!
Spær for ham.
Aflever!
Følg med Tom. Tal med hinanden. Kom nu.
Ja!
Kom nu. Koncentrer jer.
Hør her.
Hold op med at køre sådan her. I skal køre sådan her.
Hvis du ikke havde sagt noget og havde blokeret hjørnet,
havde det været en nemt mål.
Tom!
Gå til højre!
Godt grebet. Baglæns, begge hænder.
Stop, drenge. Godt gået.
Det fysisk er nemt. Jeg har lavet meget.
Fældet træer, klatret på olietanke.
Men mentalt ved jeg ikke…
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal tale foran folk.
Jeg kan ikke tale til en forsamling.
Jeg isolerer mig selv.
Så da træner Jenks bad mig blive holdkaptajn,
anede jeg ikke, hvorfor de overvejede mig,
eller ville have mig.
Jeg har aldrig haft en lederrolle i mit liv.
Det er lidt rustent. Det kommer efter flere træningspas.
Mange tvivler på sig selv.
Måske trænger de bare til et skub
for at bringe det ud af dem.
Jeg kender ikke Toms rejse. Jeg udnævnte ham som kaptajn.
Forhåbentlig har det været det rigtige valg.
Lad os se, hvordan han er under pres. Det bliver en anden historie.
Vi har været for længe om at sætte pres på.
Så I er endt med en over jer, og det er ikke godt.
Jeg kan ikke se, hvordan min tankegang kan lade mig
tale til holdet i finalen.
Jeg ved ikke, hvad der kommer ud, før jeg er i den position.
Når to blokerer, er der en foran, en bagved.
Og de andre er nødt til at knokle.
Min kone sagde: "Gør det. Hvad er det værste, der kan ske?"
"Om et par måneder kan du sige, du ikke vil være kaptajn."
Og på basketballholdet
trak vores kaptajn sig af personlige årsager under Covid.
Træneren bad mig om at blive kaptajn på basketballholdet.
Så nogen ser noget i mig.
Bare ikke mig.
Vi er i en helt anden position i Haag end nogensinde før.
Det er gået langsomt frem, mest på grund af pandemien.
LEGENE I HAAG BLEV UDSAT TO GANGE PÅ GRUND AF PANDEMIEN
DE ER NU PLANLAGT TIL 2022
Hvis deltagerlandenes
deltagere får Covid i sidste øjeblik,
kan vi så sikre os, de har en reserve,
så vi kan blive så tæt på 500 som muligt,
så de fleste holdstævner kan finde sted?
Rejsen til legene har været udfordrende.
Vi forsøger konstant at udvide.
I Haag vil vi nu have 20 nationer.
Men mange af landene har tusindvis af ansøgere
til et hold med mellem 30 og 80 pladser.
VETERANERNE UDVÆLGES UD FRA, HVEM DER VIL FÅ MEST GAVN AF DET
DE KAN KONKURRERE I OP TIL TRE FORSKELLIGE SPORTSGRENE
Fra 2014 havde kernelandene, som var med i Invictus,
det største antal krigsskader.
Med tiden er de konflikter heldigvis mindsket.
Vi gør nogle af holdene mindre,
så andre får mulighed for at være med.
Ikke alle er enige om, hvad en retfærdig krig er,
men vi er nok enige om, at krig skader så mange.
Legene fokuserer ikke på, hvad der giver skaderne,
men på at komme sig over skaderne
og være en del af samfundet igen.
SYDKOREA, SEOUL
Tak, fordi I tog jer tid
til at deltage i Invictus Games 2022-orienteringsmødet.
Det er første gang , Korea deltager,
så tænk over jeres opførsel.
SYDKOREA HAR 11 DELTAGERE, DER SKAL TIL HAAG
TIL LANDETS FØRSTE INVICTUS GAMES
I det koreanske samfund kommer handicappede ikke ud.
De lever deres liv indenfor.
De gemmer sig væk.
Fortsæt!
SYDKOREANSK KRIGSVETERAN
Så når handicappede kommer ud,
bliver ikke-handicappede…
fascinerede?
Man kan se det med det samme.
Mine nuværende cykeltrænere er overraskede,
når de ser vores konkurrencer.
De siger "Hvordan kan handicappede være så gode?"
Brug haserne mere! Mere!
Vores samfund mener, at handicap er "forkert",
men det er ikke "forkert", bare "anderledes".
Ti sekunder mere!
Fem, fire, tre, to, en, stop.
Jeg tror ikke, samfundet har forandret sig meget,
men det skal ske nu…
og det begynder med mig.
Hej.
En æblejuice, tak.
Med is?
Ja.
-Hvad er der sket med dine hænder? -Jeg skadede dem i militæret.
Jeg vidste ikke, du skadede dem!
Lad mig betale for den her…
Nej, det er fint.
Jeg kan bære den.
Hvis du stiller den ned, kan jeg…
Tak.
Håber den smager!
Tak.
Min drøm var at blive
enten soldat eller politimand for at beskytte landet.
I hæren fik jeg elektrisk stød,
men jeg kan ikke huske hændelsen.
Lægerne sagde, det var bedst at amputere mine hænder.
På det tidspunkt tænkte jeg ikke klart.
Min kommende kone var den første, der besøgte mig på hospitalet.
Han var så frygtløs.
Så det gjorde ondt at se ham miste sine vinger.
Jeg blev ved hans side for at opmuntre og trøste ham.
Vi var kærester i seks år, før vi blev gift.
At møde min hustru er det bedste, der er sket for mig.
Jeg tror, det andet var at begynde at dyrke sport.
Når folk ser handicappede,
ser de på dem med sympati, anger eller sorg.
Så jeg deltager i legene,
og jeg vil have, alle skal se os,
ikke kun med medlidenhed,
men for at se alle de ting, som skadede kroppe kan gøre.
Jeg håber, at folk vil give os kampånd!
-Hej, skat. Hvor er du? -Hej.
-Skole. -Er du stadig i skole?
Elsker dig!
Kan du ikke sige det tilbage nu? Farvel!
-Jeg sagde: "Jeg elsker også dig." -Jeg hørte det ikke. Okay.
-Jeg elsker dig mere. Farvel. -Farvel.
Jeg hedder Gabriel George. Jeg er pensioneret sygepasser fra flåden.
Den 1. april 2008.
Jeg havde lige købt en ny motorcykeljakke, en læderjakke.
Jeg var kørt seks km ned ad en motorvej.
En fyr lavede en U-vending og så mig ikke.
Og jeg kørte ind i ham. Jeg vågnede tre uger senere.
Det tog 12 år, før vi nåede til amputationen.
Jeg lavede en pagt med min arm: "Får du det ikke bedre, skærer jeg dig af."
Jeg vidste ikke, at jeg ville have smerter resten af livet.
Er du klar til at spise?
-Bare det smager godt. -Ja, smukke dame.
Jeg laver ikke mad uden kærlighed.
-Hvorfor laver mor bedre kartofler? -Hvad?
Mors kartofler er meget bedre.
Undskyld.
Lad mig hjælpe dig.
-Jeg klarer det. Tak. -Nej, lad mig.
-For jeg har to hænder. -Du er sød. Så smuk.
Han kører på mig.
Tameah. Det er min dejlige, fantastiske datter.
Hun er min inspiration til at holde mig i gang.
Jeg elsker dig.
Farvel. Jeg elsker dig.
Det er jeg ligeglad med.
Jeg elsker også dig. Godnat.
Jeg lever med et smerteniveau på syv ud af ti.
Det blusser op til ti, men jeg har lært ikke at sige det.
Hvis du siger det til nogen, sender de dig på skadestuen.
Mine læger har beskrevet det som fødselssmerter.
Du har veer igen og igen, og du føder aldrig barnet.
Godnat. Jeg elsker dig.
Tag I-95 nordpå til Philips Highway, Jacksonville.
Afgang.
Jeg bevæger mig meget. Mest på grund af smerten.
Så tænker jeg ikke på det.
Velkommen til pickleball. Jeg er pensioneret sygepasser.
Hvem er den første taber i dag?
Når tingene er kaotiske, kan jeg fokusere bedre.
Det er bare… Lad være med det.
Sådan!
Venner siger, jeg er på farten for meget.
Det siger min datter og min hund.
Kast ikke op!
Det er sjovt. Jeg elsker det her.
Jeg prøver at finde min egen medicin.
Og det er en rejse.
Og det skræmmer mig.
Jeg hørte om Invictus Games.
Jeg tænkte: "Det er noget, jeg kan gøre."
Det minder en om: "Du er ikke alene om det her."
Jeg håber, det vil hjælpe mig.
Men i mit liv har håb ført mig på afveje.
Uanset hvad, så må jeg tænke på fremtiden.
AFSPÆNDINGSZONE SÆT MOBIL PÅ LYDLØS
Det svære er at passe lidt bedre på mig selv.
Jeg har accepteret, at jeg vil have smerter resten af livet.
Jeg ved, at jeg kan stoppe det permanent, når som helst.
Giv mig en kugle.
Men så længe jeg er her,
vil jeg altid kæmpe.
6 MÅNEDER TIL LEGENE
Det er ikke lykkedes os at gøre det helt internationalt endnu,
500 individer fra 14 lande, men vi arbejder hårdt.
Hej, Wisey. Flot slips.
Tænk, at der er gået otte år.
Det er en meget lille mængde for en enorm effekt.
Men det ville være godt at sørge for,
der er en plan for vækst.
Hvad angår problemer, så holder vi øje med udviklingen af Omicron,
og vi vil følge videnskaben.
Fortæl den lyshårede dame, hvordan man skyder.
Bueskydning er en intim ting…
Pilen sidder godt inde, det er synd at hive den ud.
Andryukha, dine sexvittigheder irriterer alle.
Træk vejret.
Grib fat. Bare rolig.
På trods af alle mine traumer,
mine to hjerteanfald,
har jeg brug for Invictus til at finde mig selv.
Jeg fjernede hånden for tidligt.
Har jeg allerede mistet pilen? Nej, den er her.
Jeg er på røven.
Jeg har krampe.
Tag dig sammen, dit skvat!
For helvede!
Undskyld.
Ja.
Træk vejret.
Tag det roligt.
For fanden da.
Nye pile hver gang, ligesom kugler!
Jeg tror, sport kan erstatte den adrenalindrevne hunger,
som veteraner har efter at være vendt tilbage fra krig.
Den kan vise os vej til fremtiden.
Ni…
Seks.
Kære deltagere, stå på række for at få jeres præmier.
-Vi tager et gruppebillede. -Kan du tage et billede af os?
Syfilis.
Hvad vil du have? Syfilis?
Tredjepladsen går til Kombinationsteam 2.
Ja. Er det rigtigt?
Jeg kom for at give dig et kys.
Det er ikke mit bryst. Hold den bare!
Det er en skam.
Rolig nu!
Lad os vise vores ansigter.
Syfilis!
Ja!
Det er lidt fugtigt.
Hej! Jeg er her…
Ventede I mig ikke?
Hvorfor siger du det?
Det er til prinsessen… til dronningen.
Overgangen til det civile liv bør være gradvis og naturlig.
Det er svært for mig.
Jeg har muligvis glemt, hvordan det civile liv er.
Hæder, hæder, hæder!
Men jeg er klar til at komme tilbage.
Vi er glade for at sidde ved jeres bord
og for invitationen.
Lad os skåle for fraværet af krig.
Og Yuliia! Du er som verdens sol.
137 DAGE FØR DEN RUSSISKE INVASION
For alle disse individer er det her næste trin på deres rejse,
at udfordre deres kroppe og sind.
Jeg er spændt, fordi jeg kender sportens evne til at helbrede,
men jeg er også bekymret, fordi de bringer sig selv i en ubekvem position.
Og for mange af dem kan det være en stærk trigger. Det bekymrer mig.
Tekster af: Jakob Jensen