SERIJA SADRŽAVA POTRESNE PRIZORE I RAZGOVOR O SUICIDALNIM MISLIMA
INFORMACIJE O POMOĆI: WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
INVICTUS: PRIDJEV
NEOSVOJEN, NEPOKOREN, NEPOBIJEĐEN, NEOSPOREN
Hajde, Gabriele!
Možemo mi to. Zabavite se!
-Jedan, dva, tri! -UK!
INVICTUS, HAAG, TRAVANJ 2022.
SVAKE DVIJE GODINE OZLIJEĐENI VETERANI IZ CIJELOG SVIJETA
POZVANI SU NA NATJECANJE
KOJE BI IM TREBALO POMOĆI U OPORAVKU
Moramo podsjetiti svijet na snagu ljudskog duha.
Spremni?
Da!
Sposobnost iscjeljenja i izdržljivost
omogućavaju nam da se oporavimo i postanemo jači.
Uza sav teret koji nosite i sve probleme,
upravo ovdje na igrama Invictus
shvaćate da vas je upravo to odvelo na višu razinu…
Zabavi se. Nemoj se utopiti.
Da, zabavi se, nemoj se utopiti.
Bez pritiska.
Postali ste najbolja verzija sebe…
Verzija za kojom ste žalili…
Koja je nedostajala vašim supružnicima…
Koja je nedostajala vašoj djeci.
Kad razgovaram sa sinom Archiejem o tome što želi biti kad odraste,
jedan dan želi biti astronaut,
a drugi dan pilot.
Ali podsjećam ga da, ma što želio postati,
najvažniji je karakter.
Njegova mama i ja bili bismo najponosniji
kad bismo vidjeli da pokazuje karakter kakav danas ovdje vidimo.
U vama.
Tako sam ponosan na tebe.
PRATILI SMO NATJECATELJE IZ 6 ZEMALJA
TIJEKOM PRIPREMA ZA IGRE INVICTUS 2022.
Ne zaboravi disati.
Ne, ne… A onda ipak da.
Prebrzo govorim pa me pitaju što sam rekao.
Rastužit ću se. Moramo stati.
Znao sam da me ovo čeka.
SRCE INVICTUSA
Jutro, momci! Dobro došli.
-Zdravo, stari. -Kako si?
-Dobro. A ti? -Nije loše. Dobro došli.
Ponio sam ruksak.
-Lijepa četvrt. -Idemo u šetnju?
-Idemo. -Naravno, spreman sam.
Krenimo.
-Suvozačko! -Što?
-Bio si brz. -Pošteno.
-Takvo je pravilo o suvozačkom. -Pa poštovao sam ga.
-Nisam tražio opoziv. -Što? O čemu govoriš?
-Možeš opozvati suvozača. -Doista?
-Ako misliš da je loš navigator. -Stvarno?
Jedino ja nisam časnik. Možeš mi povjeriti kartu.
Što najviše izbaci časnika iz takta?
Zemljovid.
Evo nas.
Kako se zovete?
Zovem se Harry.
-Čime se bavite, Harry? -Čime se bavim?
Otac sam dvoje djece mlađe od tri godine.
Imam nekoliko pasa.
Suprug sam. Osnivač sam Zaklade Invictus Games.
Imam mnogo uloga,
ali danas je najvažniji Invictus.
-Lijep dan za šetnju. -Stari, predivno je!
-Ovo su vinogradi? Što je ono? -Da.
To je grm.
Oduvijek sam mislio da ću biti takav otac
koji ne bi mogao otići na ratište ako ima djecu.
A vi ste obojica to učinili? Ti si još u vojsci?
-Tek sam izašao. -Tek si izašao?
Lucy je bila trudna kad sam ranjen. Vratio sam se iz Iraka.
Lucy je zatrudnjela ljeti, a u Afganistan sam otišao u rujnu.
Jedan od dečki koji su poginuli…
Njegova je žena nosila njegova sina Georgea.
On je sad već mladić. Ima 12 godina.
Da, čuješ puno takvih priča.
Momci poginu a da ni ne upoznaju djecu.
Ne prijavi se u rat pojedinac, nego cijela obitelj.
Nakon što sam ranjen, bio sam u lošem stanju.
Metak mi je prošao cijelim torzom.
Pogodio je rebra i straga i sprijeda
i lutao je prije nego što se zaustavio u desnom plućnom krilu.
Prestao sam disati.
Prestao sam disati nekoliko puta.
David Wiseman je kapetan britanske ekipe Invictusa.
Proživio je traumatičnih nekoliko godina.
Dobar početak za Wisemana.
Dok sam bio vojnik, to mi je značilo sve na svijetu.
A nakon što sam ranjen…
Nisam više znao tko sam.
David Wiseman osvaja zlato za Ujedinjeno Kraljevstvo.
Estonija uzima srebro.
David Wiseman slavi.
Dodirnuo je rub, pogledao gore i podigao ruke u zrak.
Bio mi je to najbolji tjedan u životu. Usjekao mi se u pamćenje.
Osjećali smo se kao rock zvijezde. Prostrli ste nam crveni tepih.
-To ste za nas učinili. -Hajde, reci mi…
koji ti je najdraži moment Invictusa,
sudjelovao ti u njemu ili ne?
Finale ragbija u kolicima iz 2014.
-Onog petka uvečer? -Da.
Utakmica teče žestokim tempom.
Bilježimo još jedan bod. Poslušajte buku!
Ujedinjeno Kraljevstvo odnosi pobjedu.
Meni je najbolje bilo kad je Luke Sinnott trčao na 400 metara.
Mislim da je on jedini imao obje amputirane noge.
Priprema.
Pištolj je opalio
i svi su ga prestigli jer imali su po jednu svoju nogu,
a on nije imao nijednu. Počeo je vrlo polako.
Jako je zaostajao.
Bodrio sam Lukea. Bio je jedini Britanac u utrci.
U drugom ih je krugu sustigao.
A u posljednjih 100 metara prestigao je sve
i osvojio zlato.
Zvuči otrcano, ali istina je.
U tome sam vidio primjer i metaforu za oporavak.
Da.
-Daleko je zaostajao za svima. -Da.
Ali silno se trudio.
Australija, 2018., utrka u bazenu.
Finale na 50 metara prsno.
Krenuli su!
Mark Ormrod iz UK-ja.
Nije trebao sudjelovati u utrci, ali došao je natjecatelj više
i ne bi se imao s kime utrkivati.
-Tako je. -Nikad nije plivao na tu udaljenost.
Ormrodu ponestaje snage! Robinson je sve bliže!
Bože! Kakav finiš!
Hoće li pobijediti Ormrod ili Robinson?
Tijesna pobjeda za Ormroda! 1 minuta i 45,01 sekundi!
-Mislim da je Mark pobijedio. -Da.
Mislio sam da će to biti sportski izlet,
da ćemo se utrkivati s jajem u žlici.
Sjećam se. To me se dojmilo.
Nevjerojatno! Podigli su igru na višu razinu.
Odložite pića.
Napravit ćemo val od naprijed prema otraga.
Jedan, dva, tri… Idemo!
Ovog vikenda ranjeni veterani iz cijelog svijeta
sudjeluju na Invictusu u Londonu.
To je natjecanje ove godine osnovao princ Harry.
Sjajno smo počeli u Londonu 2014.
U Orlandu smo prešli na višu razinu.
A Toronto će privući pozornost cijelog svijeta.
Sport doista mijenja živote. I spašava živote.
Više ni ne znam koliko ljudi,
supruga, djevojka, roditelja, baka i djedova, djece,
prišlo mi je i reklo: „Hvala što ste mi vratili tatu.”
„Hvala što ste vratili mome mužu osmijeh na lice.”
Vidjeli smo iskustva tih ljudi,
njihovi se životi mijenjaju na bolje i to je zarazno.
Istodobno nadahnjuju i sve ostale.
Mark Ormrod, bivši mornarički zapovjednik
želi osvojiti treću medalju.
Uvijek sam to zamišljao kao trogodišnju operaciju.
Nisam želio da postoji potreba.
To bi značilo da nitko nije ozljeđen.
Ali ako postoji potreba, igre će se nastaviti.
UKRAJINA MARIUPOLJ
RUJAN 2021.
PRIJE RUSKE INVAZIJE
Na istoku Ukrajine predviđamo maglovito vrijeme diljem regije…
YULIIA „TAIRA”
Zovem se Yuliia Paievska.
Kodno ime: „Taira”.
Medicinska sam sestra.
Potpisala sam ugovor o stupanju u vojsku 2014.
Ali sad sam samo dobrovoljka.
To radim posljednjih sedam godina svog života.
UKRAJINA OD 2014. BRANI SVOJU ISTOČNU GRANICU OD RUSIJE
VETERANI TIH SUKOBA OSNIVAJU SVOJ TIM ZA INVICTUS
U većem dijelu Ukrajine vlada mir.
Ali na Istoku ima sukoba.
Snajperist puca! Pogni glavu!
Vješt snajperist će te pogoditi ravno u jaja.
-Govoriš gluposti. -Tako sam čuo.
Praviš se pametan!
Opipajte ima li rana. Jedan način provjere…
Ne boj se, znam što sve imaš.
Ništa me neće iznenaditi!
Ako nađete ranu, odmah stavite podvez.
Hajde!
Tako…
Ovo je ispravno postavljeni podvez.
UKRAJINSKI TIM SISTEMATSKI PREGLED
-Invinc… -Invictus. Da.
Igre Invictus.
Svi znaju za to, a ja sam za njih čuo tek jučer.
Dobro jutro!
Zdravo. Kako si?
Znam koliko traje kardiogram.
Dolazim.
Kakve su to čekinje? Nisi se depilirao?
I pun si ljubavnih ugriza.
Reci ženi da to nisam učinila ja.
U redu.
Trebaš li pomoć?
-Ne. -Dobro.
Ti si prva cura danas.
-Bit ću dobra, bez brige. -Sve ćemo skinuti.
Razumijem. Samo trenutak.
Sedam sam godina na frontu. U nogama imam zglobove od titana.
Imam povredu kralježnice.
I već dugo bolujem zbog tih ozljeda.
Prvi sam put čula za Invictus
kad sam bila u bolnici poslije operacije.
To je sve.
Što je?
Vidim nešto…
Ako zatraže da ovo ponoviš, učinit ćemo to.
Sve je dobro osim jedne sitnice…
-Hvala. -Nema na čemu.
Ako nešto nađu, ponovit ćemo.
Shvatila sam.
-Sve je ovdje. -Sve se vidi.
Kad sam obavila pregled u bolnici,
ispostavilo se da sam imala…
Sudeći po nalazu ultrazvuka srca
čini se da sam imala dva infarkta. Tako pretpostavljaju.
Iskreno, nemam pojma kad sam ih imala.
ZBOG SVOJE BOLESTI TAIRA MORA RAZMISLITI
HOĆE LI I DALJE BITI DOBROVOLJKA
LONDON UJEDINJENO KRALJEVSTVO
Snimanje je u tijeku.
Hej, Jay. Upravo se spajamo.
-Čujete li me? -Jasno i glasno.
Ovo je jedan od niza poziva brojnim državama
kako bismo saznali u kojoj ste fazi.
-Snimanje je zaustavljeno. -Sjajno!
NEPOBIJEĐENA
Samo je iskočilo.
-Hej, Oksana. Kako ste? -Hej, Richarde. Dobro smo.
-Kako ste vi? -Dobro smo, hvala.
Ja sam Oksana Horbach. Voditeljica sam ukrajinskog tima.
Počet ćemo s izvještajem o Covidu.
Iz naše perspektive, spremni smo za nastup.
Nakon vojnog sukoba na istoku Ukrajine
koji je 2014. izazvala Ruska Federacija,
nismo bili spremni liječiti veterane.
Nismo imali medicinsku, fizičku ni psihološku rehabilitaciju.
A kad smo čuli za Invictus,
shvatili smo da je to nešto što nam je potrebno.
U Nizozemskoj je trenutno lockdown.
Dakako, postoji mogućnost da vlada obustavi sva natjecanja.
Ali vjerujemo da će se igre održati
osim ako se ne pojavi nova opasna varijanta.
Što se tiče Ukrajine, odluka je već donesena.
I pozitivna je: Idemo.
Sjajno je to čuti, Oksana. Odlično!
Hoće li doći princ, tj. vojvoda od Sussexa i njegova supruga?
-Očekujemo li ga? -Svakako.
Koliko znamo, a u stalnoj smo komunikaciji,
on upravo sve priprema.
SAD NEW YORK
Hej! Kako ste?
-Ja sam Tish. -Drago mi je.
Lijepo je vidjeti vas.
-Već dugo nismo ovo radili. -Znam.
Srce mi lupa.
Nervozan sam.
Drago mi je. Nismo li se već upoznali?
-Zovem se Zeita. Zeita Merchant. -Zeita?
Vraćamo se nakon 2,5 godine. -Fantastično.
Sjajno.
Dame i gospodo,
čast mi je predstaviti humanitarca, borca za očuvanje okoliša,
zagovornika psihičkog zdravlja i vojnog veterana,
princa Harryja, vojvodu od Sussexa.
Večeras smo došli odati počast skupini muškaraca i žena
čije su živote oblikovali služenje vojske,
njihova svrha i dakako ustrajnost.
Mnogi ovdje prisutni shvaćaju
zašto se pripadnici vojske osjećaju izolirano kad se vrate kući
ili kad napuste vojne snage.
Zar vi ne biste?
14 GODINA RANIJE
SIJEČANJ 2008.
PROVINCIJA HELMAND AFGANISTAN
Dopustili su mi da odem u Afganistan ako to ostane tajna.
Deset tjedana nitko nije znao da sam tamo, osim britanskog tiska
koji je obećao šutjeti dokle god dobije pristup informacijama.
Radiš svoj posao. Svi smo isti. Svi su životi jednako važni.
Ovdje smo u opasnosti. Tako je diljem Helmanda
i u cijelom Afganistanu. Svi su u opasnosti.
Sve se to dogodilo poslije mog povlačenja iz Afganistana 2008.
Proveo sam deset tjedana na terenu, u pustinji, s ostalima.
Britanski su vojni dužnosnici objavili da povlače princa iz borbe
nakon što se pročulo da je na terenu.
Iznenada sam se našao na putu kući i bio sam ljut.
Ali zbog sigurnosti ostalih vojnika morali su me premjestiti.
Na moj doživljaj Afganistana doista je utjecao taj let kući.
Dok smo polijetali, pao mi je veo s očiju.
Vidio sam samo leteću bolnicu.
Tri mlada britanska vojnika
bila su umotana u vreće, a tijela su im bila raskomadana.
Vidio sam ono o čemu sam dotad samo slušao.
To mi je bio pravi okidač.
Tada sam vidio stvarnu cijenu rata,
ne samo za te pojedince, nego i njihove obitelji,
te kako su im životi zauvijek promijenjeni.
Trebalo mi je da shvatim da u ratu ne sudjeluju samo vojnici.
Ne plaćaju cijenu samo oni na prvoj liniji.
Plaćaju je svi.
Kad sam izašao iz aviona, bio sam ljut što im se to dogodilo
i što mediji o tome ne izvještavaju.
Bio sam ljut što su me povukli.
Ali tada još nisam znao što trebam učiniti.
Razmišljao sam kako da iskoristim svoj utjecaj
i iskustvo koje sam doživio. Što s time mogu učiniti?
Što si mislio kad si vidio te momke u avionu?
Steže te u grlu jer znaš da se događa.
Kad si na terenu, to se ne spominje često.
Bilo je teško.
Htio sam razgovarati s njima i pitati ih kako su.
Tipični britanski vojnik bi rekao:
„Dobro sam, gospodine. Izgubio sam ruku. Ionako mi nije trebala.”
Kako da se pobrinem da više ljudi sazna što se događa,
da to nisu tek neki tamo vojnici koji se bore u inozemstvu?
Tako je sve počelo, a zatim se rodila ideja
ili spoznaja da sport može imati važnu ulogu
u rehabilitaciji, bilo psihičkoj ili fizičkoj.
UJEDINJENO KRALJEVSTVO LINCOLNSHIRE
Fotografija s kraja uvodne obuke.
I ja sam negdje na njoj.
TOM FOLWELL BRITANSKI VETERAN
Slika mog rođendana i torte. Završila mi je na licu.
Eto, na licu mi je.
Razvrstao sam sve fotografije
i ostavio one koje rado gledam.
Fotografija na dan mog odlaska.
Ovdje odmaramo nakon dana provedenog u izvidnici.
Kad sam se prijavio, htio sam u inženjeriju.
Na kraju sam postao mehaničar u bazi.
Dvaput sam bio u Iraku i odradio pola roka u Afganistanu.
Ondje, na drugom kraju fotografije,
nalazi se eksploziv koji me je raznio.
Vidio sam fotografiju i odlučio je objesiti na zid.
To je podsjetnik.
Izgubio sam obje noge.
Ozlijeđena mi je kralježnica.
Šrapneli su mi se zabili u podlakticu.
Imam metalne vijke u zapešću.
Bio sam u bolnici oko dva i pol mjeseca.
Zatim sam išao na rehabilitaciju i po protetiku.
Imao sam četiri tjedna terapije pa četiri slobodno.
I proveo sam tako iduće dvije i pol godine.
To je moj nekadašnji život.
A ovo je tek sjećanje na taj prošli život.
Započeo sam novi život. Nemam više veze s vojskom.
Svakodnevno vodim sina u školu.
-Bok! -Vidimo se!
Pokupim ga iz škole. Navečer pripremim večeru.
Kad razmislim o svojoj svakodnevici, ne vidim da napredujem.
Povlačim se okolo i ne radim ništa.
Nakon što sam ranjen, puno sam pio i izlazio.
Nisam bio dobro.
Supruga Tania mi je rekla da moram nešto promijeniti.
TATA JE SUPERJUNAK. ČINI SVIJET BOLJIM.
PRIPREME BRITANSKOG TIMA
BRITANSKI RAGBI TIM U KOLICIMA SASTAJE SE PRVI PUT OD PANDEMIJE
Požurite. Jeste li spremni?
Kreni!
Ne daj da prođe!
Dodaj!
Idi za Tomom. Komunicirajte, hajde!
Da, da!
Lopta!
Hajde, koncentrirajte se.
Slušajte…
Morate prestati voziti ovako i vozite ovako.
Da nisi ništa rekao, da si ušao i blokirao onaj kut,
bio bi to lak pogodak.
Tome!
Idi desno!
Dobar izbor! Nazad, s obje ruke.
Stanite! Bravo, dečki.
Fizički je lako. Što sve nisam radio…
Rušio sam stabla i penjao se na spremnike nafte.
Ali psihički...
Teško mi je govoriti pred ljudima, ne znam s njima razgovarati.
Ne mogu stati pred gomilu i obratiti im se.
Radije se izoliram.
Kad me trener Jenks pitao hoću li biti kapetan,
nisam znao zašto bi me itko uzeo u obzir,
a kamoli postavio za kapetana.
Nikad u životu nisam bio vođa, ni u čemu.
Još smo hrđavi. Bit će bolje kako budemo trenirali.
Mnogi ljudi sumnjaju u sebe.
Možda ih samo netko treba potaknuti
da izvuku iz sebe to nešto.
Tomov zadatak… Ne znam. Ja sam ga izabrao za kapetana.
Nadam se da je bio pravi odabir.
Vidjet ćemo kakav je kad se nađe u vatri.
To će biti nešto posve drugo.
Predugo nam je trebalo da ih stisnemo.
Na kraju ti je ostala samo jedna osoba, a to nije dobro.
Ne znam kako će mi moj način razmišljanja dopustiti
da se obratim momčadi u finalu.
Ali dok se ne nađem u toj situaciji, ne znam što će biti.
Za blokadu ti treba jedan naprijed, jedan otraga.
A ostali se moraju potruditi.
Žena mi je rekla da pokušam.
U najgorem slučaju poslije mogu reći da ne želim više biti kapetan.
A uz to, u košarkaškoj momčadi,
kapetan se nažalost povukao iz osobnih razloga tijekom Covida.
Trener me zamolio da budem i kapetan košarkaške momčadi.
Očito netko nešto u meni vidi.
Samo ja to ne vidim.
NIZOZEMSKA HAAG
Pri odlasku u Haag u drukčijem smo položaju nego ikad dosad.
Sve se odvija polako jer pandemija još traje.
IGRE U HAAGU 2020. DVAPUT SU ODGAĐANE ZBOG PANDEMIJE
OVOG SU PUTA ZAKAZANE ZA TRAVANJ 2022.
Ako među natjecateljskim zemljama
neki od natjecatelja dobiju Covid u posljednji tren,
možemo li se pobrinuti da pripreme zamjene
i popune mjesta da bismo ostali blizu 500,
kako bi se većina timskih natjecanja mogla održati?
Pripreme za ove igre bile su pune izazova.
Stalno pokušavamo proširiti zajednicu.
A sad ćemo u Haagu imati 20 zemalja.
Ali u mnogima od tih zemalja ima na tisuće kandidata,
a momčad ih prima 30 do 80.
VETERANE BIRAJU PREMA TOME KOME ĆE IGRE NAJVIŠE KORISTITI
SMIJU SE NATJECATI U DO TRI SPORTA
Od 2014., zemlje koje su okosnica Invictusa
imale su najveći broj ozljeđenih u borbi.
Kako vrijeme prolazi, sukoba je srećom sve manje.
Stoga pokušavamo smanjiti neke od timova
i dati priliku drugim zemljama da se pridruže.
Ne slažu se svi oko toga što rat čini pravednim.
Ali svi se slažemo da rat nanosi golemu štetu velikom broju ljudi.
Za ove igre nije važno kako je ozljeda nastala,
nego kako se od ozljede oporaviti
i kako se ponovno uklopiti u zajednicu.
JUŽNA KOREJA SEUL
Hvala vam što ste odvojili vrijeme
kako biste sudjelovali na orijentacijskom sastanku Igara 2022.
Ovo je prvi put da Koreja sudjeluje,
stoga pripazite na svoje ponašanje.
JUŽNA KOREJA ŠALJE 11 NATJECATELJA U HAAG
NA PRVI INVICTUS U KOJEM TA ZEMLJA SUDJELUJE
U korejskom društvu osobe s invaliditetom ne izlaze u javnost.
Žive unutar svog doma.
Skrivaju se.
Nastavi!
NA HYEONGYOON JUŽNOKOREJSKI VETERAN
Kad osobe s invaliditetom izađu u javnost,
ljudi bez invaliditeta se iznenade.
To im se odmah vidi na licu.
Moji se biciklistički treneri čude
kad gledaju naša natjecanja.
Pitaju se kako osoba s invaliditetom može postići takve rezultate.
Optereti stražnju ložu! Još!
Naše društvo misli da je invaliditet nešto „loše".
Ali nije to ništa „loše" nego "drukčije”.
Deset sekundi.
Pet, četiri, tri, dva, jedan… Stani.
Mislim da se društvo još nije puno promijenilo.
Ali mora se početi mijenjati,
počevši od mene.
Zdravo.
Molim jedan sok od jabuke.
S ledom?
Da.
Što ti je s rukama?
Ozlijedio sam ih u vojsci.
Nisam znala da si ih ozlijedio.
Dopusti da ja platim.
Ne, nije potrebno…
Mogu ja nositi.
Ako ga spustiš, moći ću…
Hvala.
Uživaj!
Hvala.
Sanjao sam o tome da postanem
vojnik ili policajac kako bih štitio svoju zemlju.
U vojsci sam pretrpio strujni udar.
Ali ne sjećam se tog događaja.
Liječnici su rekli da je ruke najbolje amputirati.
U to vrijeme nisam najbistrije razmišljao.
Moja buduća supruga prva me posjetila u bolnici.
Bio je tako neustrašiv.
Boljelo me vidjeti da je izgubio svoju snagu.
Bila sam uz njega da ga ohrabrim i utješim,
a poslije smo hodali šest godina prije vjenčanja.
To što sam upoznao svoju ženu najbolje je što mi se dogodilo.
A druga je stvar to što sam se počeo baviti sportom.
Kad ljudi vide osobu s invaliditetom,
gledaju je sa suosjećanjem, žaljenjem ili tugom.
Zbog toga sudjelujem u tim igrama.
Želim da nas svi gledaju,
ali ne samo uz sažaljenje.
Želim da vide što sve tijela s invaliditetom mogu.
Nadam se da će ljudi u nama pobuditi borbeni duh.
SJEDINJENE AMERIČKE DRŽAVE FLORIDA
-Hej, malena! Gdje si? -Hej!
-U školi. -Još si u školi?
Volim te.
Ti meni to nećeš reći? Bok!
-Rekla sam da te volim. -Nisam te čuo. U redu.
Volim te još više. Bok!
Bok!
Ja sam Gabriel George.
Umirovljeni sam vojni bolničar.
Bio je 1. travnja 2008. Prvi april.
Kupio sam novu motorističku kožnu jaknu.
Odvezao sam se četiri kilometra niz autocestu.
Neki je tip polukružno skretao i nije me vidio.
Sudarili smo se. Probudio sam se tri tjedna poslije.
Do amputacije je došlo tek nakon 12 godina.
Dogovorio sam se s rukom da, ako se ne oporavi, odsjeći ću je.
Nisam znao da ću trpjeti bol od tog trenutka do kraja života.
Jesi li spremna za jelo?
-Nadam se da je fino. -Da, ljepotice.
Uvijek kuham s ljubavlju.
-Zašto mama radi bolje krumpire? -Što?
Mamin je krumpir mnogo bolji.
Oprosti.
Daj da ti pomognem.
-Ne, ja ću. Hvala. -Ja ću.
-Ja imam dvije ruke. -Baš si slatka.
Želiš mi opsovati.
Tameah je moja predivna kći.
Ona mi je najveći poticaj da nastavim.
-Volim te. -Makni se.
Bok! Volim te.
Baš me briga.
I ja tebe volim. Laku noć.
Trpim bol razine sedam na ljestvici od deset.
Nekad dođe i do deset, ali ne spominjem to ljudima.
Ako kažeš koliko te boli, strpat će te u bolnicu.
Liječnici kažu da je ta bol ravna trudovima.
Neprestano trpiš trudove, a nikad se nećeš poroditi.
Laku noć. Volim te.
Skrenite na I-95 sjeverno od ul. Philips. Vozite prema Jacksonvilleu.
Zbog boli sam stalno u pokretu i uvijek nešto radim.
To mi odvraća misli i pokreće tijelo.
Dobro došli na pickleball. Ja sam umirovljeni vojnik.
Tko će danas prvi izgubiti?
Kad je sve u kaosu, bolje se usredotočujem.
Ma ne... Nemoj to raditi!
Eto!
Prijatelji kažu da sam prečesto na putu.
Daju mi to do znanja i kći i pas.
Nemoj povratiti!
Baš je zabavno. Volim to.
Pokušavam se sam zaliječiti.
Radim na tome.
I to me plaši.
Čuo sam za igre Invictus.
Pomislio sam kako ja to mogu.
To me podsjeća da nisam sâm u svemu tome.
Nadam se da će mi to pomoći.
Ali u životu me nada često znala odvesti na pogrešan put.
Kako god bilo, moram misliti na budućnost.
TIHA ZONA ZA OPUŠTANJE
Najteže je bolje se brinuti o sebi.
Prihvatio sam da ću živjeti s boli do kraja života.
Znam da mogu to prekinuti kad god poželim.
Samo mi dajte metak.
Ali dokle god sam ovdje…
Znam da ću se uvijek boriti.
ŠEST MJESECI DO IGARA
Još nismo uspjeli postići pravi međunarodni odaziv.
Imamo 500 ljudi iz 14 zemalja, ali jako se trudimo.
Hej, Wisey! Lijepa ti je kravata.
Prošlo je već osam godina.
Nije to puno za tako golem utjecaj.
Ali bilo bi sjajno osigurati
plan za daljnji rast.
Kad su u pitanju problemi, pomno pratimo širenje Omicrona.
I slušat ćemo preporuke znanstvenika.
UKRAJINA LAVOV
Objasni plavuši kako da cilja.
Streličarstvo je intimna stvar.
Strijela tako lijepo sjedne unutra da ju je šteta vaditi.
Andryukha, tvoje proste šale svima idu na živce.
Diši.
Podigni ruku. Ne brini se.
YULIIA „TAIRA” PAIEVSKA UKRAJINSKI TIM
Uza sve ozljede
i dva infarkta,
Invictus mi je potreban kako bih se oporavila.
Prerano sam spustila ruku.
Jesam li već izgubila strijelu? A, ne. Tu je.
Gotova sam.
Uhvatio me grč.
Zbroji se, slabiću.
Jebemu!
Oprostite. Ispričavam se.
Da.
Diši.
Bez panike.
Jebemu sve.
Stalno uzimam nove strijele, isto kao i s mecima.
Uvjerena sam da sport može zamijeniti glad za adrenalinom
koju veterani osjećaju nakon povratka iz rata.
To nam nudi novi put u budućnost.
Devet…
Šest.
Dragi sudionici, molimo preuzmite svoje nagrade.
Grupna fotografija!
Možeš nas slikati?
Sifilis!
Što želiš? Sifilis?
Treće mjesto osvaja miješana ekipa br. 2.
Da? Stvarno?
Došla sam te poljubiti.
Nije to sisa, slobodno je primi!
Prava šteta.
A sad se smirite.
Pokažite osmijeh.
Sifilis!
To!
Vlažno je.
A što se može.
Hej! Stigao sam.
Niste me očekivali?
Zašto te ne bismo očekivali?
Ovo je za princezu, za kraljicu.
Povratak u civilni život trebao bi teći polako i prirodno.
Ali meni je teško, ne razumijem zašto.
Možda sam zaboravila kako izgleda život civila.
Slava, slava, slava!
Ali spremna sam za povratak.
Drago nam je što smo se okupili za vašim stolom i što ste nas pozvali.
Nazdravimo prestanku rata.
Yuliia! Ti sjajiš kao Sunce.
137 DANA DO RUSKE INVAZIJE
Za svakoga od ovih pojedinaca
ovo je iduća životna faza.
Moraju si postaviti fizički i psihički izazov.
Uzbuđen sam jer znam kolika je ljekovita moć sporta.
Ali i zabrinut sam jer dovode se u zahtjevan položaj.
Mnogima od njih to može pobuditi traume i zato sam zabrinut.
Prijevod titlova: Ivana Galović