CONȚINE SCENE DE RĂZBOI, SUFERINȚE MINTALE ȘI IDEAȚIE SUICIDARĂ CARE POT AFECTA.
DACĂ SUFERIȚI, GĂSIȚI RESURSE LA WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
INVICTUS: ADJECTIV
[vociferări indistincte]
[aplauze, urale]
[antrenoare] Hai, Gabriel!
[urale, gemete de efort]
- [Tom] Vom reuși, distrați-vă! - [toți] Marea Britanie!
- [urale, aplauze] - [comentator, indistinct]
JOCURILE INVICTUS, HAGA, APRILIE 2022
[urale, aplauze ritmice]
ODATĂ LA DOI ANI, VETERANI RĂNIȚI ȘI BOLNAVI DIN TOATĂ LUMEA
CONCUREAZĂ LA JOCURILE INVICTUS
JOCURILE SUNT MENITE SĂ LE SPRIJINE RECUPERAREA ȘI REABILITAREA
[Harry] Lumea trebuie să-și amintească de forța spiritului uman.
- [antrenor] Sunteți gata? - [toți] Da!
[Harry] De capacitatea de a ne vindeca și de reziliența
care ne permit să ne recuperăm și să revenim mai puternici.
[aplauzele continuă]
[Harry] Orice povară ați purta, orice durere vă apasă,
aici, la Jocurile Invictus,
veți vedea că a fost trambulina care v-a propulsat la nivelul următor.
- [antrenor] Distrează-te, nu te îneca! - [femeie] Da. Distrează-te, nu te îneca!
[Gabe] Zero presiune!
[Harry] V-a propulsat către cea mai bună variantă a voastră.
Varianta de care v-a fost dor.
[muzică optimistă, înălțătoare]
[Harry] De care partenerului de viață i-a fost dor.
De care copiilor voștri le-a fost dor.
Când îmi întreb fiul, Archie, ce vrea să fie când se face mare,
uneori spune că astronaut,
alteori spune că pilot.
Dar îi reamintesc că, indiferent ce vrei să fii,
caracterul tău contează cel mai mult.
[crainicul vorbește indistinct]
Și nimic nu ne-ar face pe mine și mama lui mai mândri
decât să aibă un caracter precum al oamenilor pe care-i vedem aici.
Voi.
[apă pleoscăind, aplauze, urale]
[antrenor] Sunt mândru de tine, uriașule!
AM URMĂRIT CONCURENȚI DIN ȘASE ȚĂRI DE PE GLOB
PREGĂTINDU-SE PENTRU JOCURILE INVICTUS 2022
[antrenoare] Nu uita să respiri!
[sportivă] Nu… Nu e „nu” și deci e „da”.
[Gabe] Vorbesc prea repede, nu înțelegi ce spun.
[râd cu poftă]
[Kasper] M-am întristat, trebuie să ne oprim.
[Tom] Mă așteptam la asta.
INVICTUS: TRUP ȘI SUFLET
[Harry] Bună dimineața! Bine ați venit!
- [David] Salut, prietene! - [Harry] Ce mai faci?
- [David] Bine, tu? Ce faci? - [Harry] Și eu bine. Bun-venit!
[JJ] Mi-am adus și rucsac.
- [David] Mișto zonă! - [Harry] Facem o excursie?
- [David] Hai! - [JJ] Sunt gata de drumeție!
[David] Să mergem!
- [JJ] Stau în față! - [David] Ce?
- [Harry] Ce repede ai zis! - [JJ] Corect.
- [JJ] Legea copilotului… - [David] Am respectat-o!
- [JJ] N-am cerut reîncărcare. - [Harry] Ce să ceri?
- [JJ] Poți să „reîncarci”. - [Harry] Da?
- [JJ] Poate crezi că-s un copilot nasol… - [Harry] Pe bune?
[JJ] Dar sunt singurul care nu e ofițer, știu să citesc o hartă.
[Harry] Ce-i mai pătrat ca un ofițer cap-pătrat?
O hartă!
[toți râd]
Și iată-ne!
[reporter] Cum te numești?
[Harry] Mă cheamă Harry.
- [reporter] Și cu ce te ocupi? - [Harry] Cu ce mă ocup?
Zi de zi, sunt tatăl a doi copii sub trei ani.
Am doi câini…
Sunt soț.
Sunt fondator și finanțator al fundației Invictus Games.
Fiecare avem multe ipostaze,
dar cred că azi e vorba de Invictus.
[păsări ciripind]
- [Harry] Mișto zi pentru plimbare! - [David] Da!
[David] Superbă priveliște, nu?
- [David] Ce-s alea, podgorii? - [Harry] Da.
[Harry] Ăla e… Un tufiș.
[chicotesc]
[ciripit de păsări]
[Harry] Am simțit mereu că nu pot deveni tată câtă vreme sunt în armată.
Voi ați fost amândoi, nu? Tu încă ești?
- [JJ] Abia am plecat. - [Harry] Ai plecat?
[David] Lucy era gravidă când am fost împușcat. M-am întors din Irak,
Lucy a rămas gravidă vara și am plecat în Afganistan în septembrie.
Soția unui băiat pe care l-am pierdut era gravidă cu fiul lui, George.
Acum e mare, are 12 ani.
Sunt multe povești cu băieți care au murit fără să-și fi cunoscut copiii.
[Harry] Nu te înrolezi doar tu, se înrolează toată familia.
[David] După ce am fost împușcat, am fost nasol de tot.
Glonțul mi-a străbătut trunchiul,
mi-a lovit coastele din spate, apoi pe cele din față,
s-a plimbat puțin ca la pinball și mi s-a înfipt în plămânul drept.
Și n-am mai respirat.
Mi s-a oprit respirația de câteva ori.
[oftează]
[publicul aplaudă]
[comentator] David Wiseman, căpitanul echipei Invictus a Marii Britanii.
A avut câțiva ani traumatizanți.
Un start bun pentru Wiseman.
[David] Când eram soldat, armata era totul pentru mine.
Și după ce am fost rănit…
Cum te definești atunci?
[comentator] David Wiseman câștigă aurul pentru Marea Britanie!
Estonia câștigă argintul.
[comentatoare] Ce bucurie pentru David Wiseman!
A atins peretele, a privit în sus și a ridicat victorios pumnul.
[JJ] Invictus a fost cea mai bună săptămână din viața mea.
M-am simțit ca o vedetă în săptămâna aia. Ca pe covorul roșu.
Asta ai realizat.
[Harry] Ia ziceți…
Cel mai frumos moment de la Invictus?
Indiferent dacă ați participat sau nu.
[JJ] În primul rând, finala de rugby în fotoliu rulant din 2014.
- [Harry] Vinerea aia? - [JJ] Da.
[comentator] Meciul se joacă într-un ritm frenetic.
- [urale] - [arbitrul fluieră]
Încă un eseu. Ascultați vuietul mulțimii!
- [arbitrul fluieră] - Victorie pentru Marea Britanie!
[aplauzele se estompează]
[David] Mie mi-a plăcut să-l văd pe Luke Sinnott concurând la 400 m sprint.
Cred că era singurul dublu amputat din cursă.
- [arbitru] Fiți gata… - [pistol]
[David] S-a dat startul
și toți i-au luat-o înainte, pentru că ei au câte un picior,
doar el n-are niciunul și a pornit foarte încet.
Rămăsese mult în urmă.
Îl încurajam pe Luke, era singurul britanic din cursă.
[urale, aplauze]
La a doua turnantă, i-a ajuns din urmă!
Și pe ultima sută, a depășit pe toată lumea
și a câștigat aurul.
O să ți se pară siropos, dar e adevărat:
am văzut în asta o analogie, o metaforă a recuperării.
[Harry] Da.
- [David] Era cu mult în urma tuturor. - [JJ] Da.
[David] Dar nu s-a lăsat.
[Harry] În Australia, în 2018, în piscină.
[comentator] Este finala masculină de 50 de metri bras.
Și au pornit!
Mark Ormrod din Marea Britanie.
[David] Nu trebuia să participe, dar a venit doar unul dintre băieți
și n-ar fi avut cu cine să concureze.
- [Harry] Așa e. - [David] Și niciodată…
Nu mai înotase distanța aia.
[comentator] Ormrod aproape a rămas fără suflu și Robinson recuperează.
Măi să fie! Ce finiș!
Va fi Ormrod? Va fi Robinson?
Câștigă Ormrod la mustață cu 1:45:01!
- [JJ] Cred că Mark a câștigat. - [David] Da.
[JJ] M-am gândit că azi o să fie o zi de sport.
Că facem o cursă cu oul și lingura.
[Harry] Îmi amintesc de alea!
[comentator] Incredibil! Duc jocul la un alt nivel!
[Harry] Băuturile jos!
O să facem un val mexican, din față spre spate. Unu, doi, trei…
Start!
[publicul aclamă]
[comentator] În acest weekend, veterani răniți din întreaga lume
participă la Jocurile Invictus de la Londra,
un campionat inițiat anul acesta de prințul Harry al Marii Britanii.
[Harry] Am început minunat la Londra în 2014.
Am ajuns la nivelul următor la Orlando.
Toronto va capta atenția întregii lumi.
Sportul chiar schimbă vieți și salvează vieți.
Am pierdut șirul oamenilor,
soții, iubite, părinți, bunici, copii
care au venit să-mi spună „mulțumesc că mi-ai redat tatăl”,
„mulțumesc că ai readus zâmbetul pe chipul soțului meu.”
Să fii martor la experiențele acestor oameni,
la schimbarea în bine a vieții lor, are un efect de domino.
Îi inspiră și pe toți ceilalți.
[comentator] Mark Ormrod, fost membru al Infanteriei Marine Regale,
vrea să obțină a treia medalie.
[Harry] Trebuia să fie un eveniment de trei ani.
Nu voiam să fie nevoie. Dacă nu era nevoie, nimeni nu era rănit.
Dar dacă e nevoie, atunci jocurile vor continua.
[zgomot de motor mergând]
[muzică delicată de atmosferă]
SEPTEMBRIE 2021
[radio, indistinct]
[radio în rusă] În estul Ucrainei, prognoza indică ceață în tot raionul…
VETERANĂ A ARMATEI UCRAINENE
[Iulia, în ucraineană] Mă numesc Iulia Paievska.
Indicativ, „Taira”.
Sunt paramedic.
Am făcut contract cu armata în 2014,
dar acum sunt doar voluntar.
Așa au fost ultimii șapte ani din viața mea.
UCRAINA ÎȘI APĂRĂ GRANIȚA ESTICĂ ÎMPOTRIVA RUSIEI DIN 2014
VETERANII ACESTUI CONFLICT COMPUN ECHIPA UCRAINEI LA JOCURILE INVICTUS
[Iulia] În majoritatea Ucrainei e pace,
dar în est sunt conflicte.
[apa țâșnind în fântâni] [strigăte de copii]
[Iulia] Trage un lunetist, capul jos!
[soldat 1] Cei mai pricepuți lunetiști te împușcă
drept în ouă!
- [Iulia] Vorbești prostii! - [soldat 1] Am auzit undeva.
[soldat 2] Mare gargară ai în tine!
[Iulia] Pipăiți să vedeți dacă simțiți găuri. O metodă…
Nu-ți fie frică, știu tot ce ai acolo.
Nu mă surprinde nimic.
Și dacă găsiți o gaură, aplicați imediat un garou.
Hai!
Da, așa…
Ăsta e un garou aplicat corect.
CONTROLUL MEDICAL AL ECHIPEI UCRAINEI
- [medic] Invic…? Invictus. - [Iulia] „Invictus”. Da.
[femeie] Jocurile Invictus.
[medic] Toată lumea știa și eu am aflat abia ieri!
[asistentă] Bună dimineața!
[Iulia] Salut! Ce mai faci?
Știu cât durează o electrocardiogramă.
Vin imediat!
Ce-i cu blana asta pe tine? De ce nu te-ai epilat?
Și ești plin de semne.
Să-i spui nevestei că nu-s de la mine!
Bine.
- [Iulia] Ai nevoie de ajutor? - [soldat] Nu…
Da? Bun.
[ușa se închide]
[asistentă] Ești prima femeie pe ziua de azi.
- [Iulia] O să fiu cuminte. - [asistentă] Te rog să dai jos tot.
[Iulia] Da, înțeleg. O clipă.
După șapte ani pe front, am articulații de titan la picioare,
am probleme la coloană
și port în mine traume de multă vreme.
Am auzit prima dată de Invictus
când eram în spital după o operație.
[electrocardiograful zbârnâie]
[bătăi de inimă]
[asistentă] Asta e tot.
[Iulia] Ce e?
Ce e?
[asistentă] E ceva…
Dacă-ți spun s-o refaci, o refacem.
Totul e bine, doar aici…
[sunet de fermoar]
- [Iulia] Mulțumesc. - [asistentă] Cu plăcere.
Dacă e ceva, o refacem.
[Iulia] Am înțeles.
- [asistentă] Totul e acolo. - [Iulia] Da, se vede tot.
[muzică sumbră, delicată]
[Iulia] Când am făcut examenul la spital,
s-a dovedit că suferisem…
conform rezultatelor ecografiei…
Suferisem două infarcturi. Asta sugera.
Sincer, nu știu când le-am avut.
DIN CAUZA AFECȚIUNILOR EI,
TAIRA E OBLIGATĂ SĂ-ȘI REANALIZEZE SLUJBA DE PARAMEDIC
[avioane decolând]
[computer] Înregistrare în desfășurare.
[Richard] Bună, Jay! Acum ne conectăm.
- [Jay] Mă auziți? - [Richard] Clar.
[Richard] Aceasta e una dintre conferințele cu toate țările invitate,
în scopul evaluării situației.
- [computer] Înregistrare oprită. - Excelent.
[Richard] A apărut, pur și simplu.
- [Richard] Bună, Oksana! Ce faci? - [Oksana] Bună, Richard. Suntem bine.
- [Oksana] Voi ce faceți? - [Richard] Bine, mulțumesc. Suntem bine.
[Oksana] Mă numesc Oksana Horbaci și sunt managerul echipei ucrainene Invictus.
[Richard] Am zis să începem cu informații despre Covid.
Noi, personal, suntem pregătiți și gata să pornim.
[Oksana] La declanșarea conflictului din estul Ucrainei, în 2014,
de către Federația Rusă, nu eram pregătiți să avem veterani.
Nu aveam programe de reabilitare medicală, fizică sau psihologică.
Când am aflat despre Jocurile Invictus,
am înțeles că avem absolută nevoie de așa ceva.
[femeie] Olanda va fi în carantină.
Există posibilitatea ca guvernul să interzică orice manifestare.
Dar suntem siguri că Jocurile vor avea loc,
dacă nu cumva apare altă variantă îngrijorătoare.
[Oksana] În ce privește Ucraina, decizia a fost deja luată.
Este pozitivă. Participăm.
[Richard] Mă bucur să aud, Oksana. Excelent!
Dar prințul… ducele de Sussex și soția lui vor fi prezenți?
- [Oksana] Să ne așteptăm să vină? - [Richard] Absolut.
Din câte știm, și comunicăm constant, își face planuri chiar în acest moment.
SUA, NEW YORK
[muzică clasică elegantă]
[Meghan] Bună, ce mai faci?
- Tish. - [Meghan] Încântată!
[Harry] Mă bucur că te văd. Ce faci?
[clicuri ale aparatelor de fotografiat]
- [Harry] N-am mai făcut asta de mult. - [Meghan] Știu.
[Harry] Mi-a luat-o inima… [imită un puls rapid]
Am emoții mari.
[discuții indistincte]
Încântat! Noi ne-am mai întâlnit, nu-i așa?
- [Zeita] Eu sunt Zeita. Zeita Merchant. - [Harry] Zeita?
- [bărbat] După doi ani jumate, revenim. - [Meghan] Fantastic!
[Harry] Super.
[prezentator] Doamnelor și domnilor,
am onoarea să vi-l prezint pe umanistul și ecologistul,
apărător al sănătății mintale și veteran de război,
prințul Harry, ducele de Sussex.
[aplauze]
[Harry] Ne-am adunat astăzi să cinstim un grup de bărbați și femei
ale căror vieți sunt definite de devotament,
viziune și, desigur, tenacitate.
Mulți dintre noi înțeleg
de ce militarii se simt adesea izolați după ce se întorc acasă
sau părăsesc forțele armate.
Voi nu v-ați simți?
CU 14 ANI MAI DEVREME
IANUARIE 2008
[vâjâit de elicopter]
PROVINCIA HELMAND, AFGANISTAN
[Harry] Mi s-a permis să merg în Afganistan fiindcă era secret.
Zece săptămâni, cât am stat, n-a știut nimeni în afară de jurnaliștii
care au spus: „Păstrăm tăcerea dacă ne oferiți acces.”
Îți faci datoria, ca toată lumea. Viețile au importanță egală.
Acum, stând aici, suntem în pericol. Așa e tot Helmandul, tot Afganistanul.
Toată lumea e sub amenințare.
Toate astea au venit după evacuarea mea din Afganistan în 2008.
Petrecusem zece săptămâni în teatrul de operațiuni, în nisip, cu restul lumii.
[reporter] Oficialii militari britanici au anunțat
că îl scot pe prinț din zona de conflict
după ce s-a aflat de detașarea lui.
[Harry] Eram furios că mă întorc dintr-o dată acasă.
Dar, pentru siguranța celorlalți, era important să fiu scos de acolo.
Experiența mea din Afganistan a fost afectată de zborul spre casă.
Când am decolat, perdeaua din fața mea s-a deschis.
Și am văzut spitalul aerian.
[monitoarele bipăie]
Trei tineri soldați britanici,
toți înveliți în plastic și cu trupurile bucăți.
Era ceva despre care doar auzisem.
Acela a fost adevăratul declanșator.
Atunci am văzut adevăratul preț al războiului,
nu doar pentru ei, ci și pentru familii,
și cum viețile lor s-au schimbat pentru totdeauna.
Mi-a luat timp să înțeleg că, în război, nu doar soldații, nu doar cei de pe front,
au mult de suferit, ci și restul.
[muzică sumbră]
Când am coborât din avion, eram furios că pățiseră așa ceva,
că mass-media nu relata despre asta,
că fusesem luat de pe front…
Dar, în acel moment, încă nu știam ce trebuie făcut.
Încercam să-mi dau seama… Știam că beneficiez de o platformă,
avusesem acea experiență, ce puteam să fac?
[angrenajul ușii huruie]
[reporter] La ce te-ai gândit când i-ai văzut pe băieți?
[Harry] Ți se pune un nod în gât, pentru că devine o realitate.
Când ești pe front, nu se vorbește prea mult de asta.
A fost greu.
Vorbești cu ei, îi întrebi cum se simt și, tipic soldatului britanic, îți spun:
„Sunt bine, domnule. Mi-am pierdut brațul, dar oricum nu-mi plăcea.” Așa.
Cum ne putem asigura că mai mulți oameni înțeleg cum e de fapt,
în loc să zică „sunt niște soldați undeva, care luptă peste hotare”?
De acolo a început totul, cu ideea sau conceptul
sau realitatea că sportul poate juca un rol crucial
în reabilitarea tuturor, fie ea psihologică sau fizică.
MAREA BRITANIE, LINCOLNSHIRE
[Tom] Poza de la finalul instrucției de bază.
Sunt și eu pe undeva.
O poză cu tortul de ziua mea. A ajuns pe fața mea.
Uite, am ajuns cu capul în el.
[chicotește amar]
Am trecut prin toate pozele mele
și le-am pus aici pe cele care mi-au plăcut.
O poză cu mine în ziua în care am plecat.
Când mă relaxam seara, după o zi de căutări.
M-am înrolat la Geniștii Regali
și am ajuns mecanic operator de utilaje.
Am făcut două stagii în Irak și jumătate în Afganistan.
De cealaltă parte a pozei ăsteia m-a aruncat în aer bomba artizanală.
Am văzut poza și mi-am zis: „Pune-o pe perete!”
E un memento.
Mi-am pierdut ambele picioare, am fost rănit la spate,
mi-au intrat schije în antebraț…
Am șuruburi în încheietură.
Am stat în spital vreo două luni și jumătate.
După aia am făcut recuperare, mi-am pus proteze…
Cam patru săptămâni da, patru săptămâni ba,
am stat prin spitale în următorii doi ani și jumătate.
O consider o viață trecută
și asta e doar amintirea acelei vieți trecute.
Am început o viață nouă, fără legătură cu armata.
În general, zi de zi, îmi duc fiul la școală…
- [fiul] Pa! - [Tom] Du-te.
Îl iau de la școală, pregătesc cina seara…
În viața mea de zi cu zi, nu simt că evoluez ca om.
Nu fac nimic, umblu fără rost.
După ce am fost aruncat în aer, am început să ies des, beam mult…
Nu eram în cea mai bună stare de spirit.
Și soția mea, Tania, mi-a zis: „Ceva trebuie să se schimbe.”
TATI E CA UN SUPEREROU… FACE LUMEA MAI FERICITĂ
[strigăte indistincte, ciocniri]
ECHIPA DE RUGBY ÎN FOTOLIU RULANT SE ÎNTÂLNEȘTE PRIMA OARĂ DUPĂ PANDEMIE
[antrenor] Hai mai repede! Sunteți gata?
[fluieră]
[spectatoare] Hai!
[Jenks, antrenor] Blochează-l!
- [Jenks fluieră] - [jucător] Pasează!
[Jenks] Du-te cu Tom! Vorbiți unul cu altul!
Da!
[jucătorii vociferează]
[Jenks] Hai, concentrați-vă!
[jucătorii strigă]
[Jenks] Ascultați!
Nu mai conduceți așa, conduceți așa.
Dacă nu spuneai nimic și blocai colțul ăla,
înscriați cu ușurință.
[Jenks fluieră]
[jucător 2] Tom!
[jucător 3] La dreapta!
[Jenks] Frumoasă preluare! În revers, cu ambele mâini.
[jucătorii vociferează]
[Jenks] Gata, stop! Bravo, oameni buni!
[Tom] Partea fizică e ușoară, am făcut multe.
Am tăiat copaci, am escaladat rezervoare…
Dar mintal, nu…
Nu știu să vorbesc în fața oamenilor, cu oamenii.
Nu pot să stau în fața unei mulțimi și să vorbesc.
Tind să mă izolez.
Când Jenks, antrenorul, mi-a cerut să fiu căpitan,
nu știam de ce m-ar lua în considerare, darămite să mă vrea pe mine.
N-am fost niciodată într-un post de conducere.
Jucăm un pic ruginit, dar o să se rezolve cu antrenament.
[Jenks] Mulți se îndoiesc de ei înșiși.
Poate au doar nevoie ca cineva să le dea un imbold,
să-i ajute să demonstreze ce pot.
Cu Tom nu știu cum va fi. Eu l-am numit căpitan
și sper că am ales bine.
Să vedem cum se descurcă sub presiune!
Asta va fi altă poveste. [chicotește]
Am așteptat prea mult înainte să presăm.
Ați ajuns cu un singur om în vârf și asta nu e bine.
Nu văd cum structura mea interioară o să-mi permită
să-mi motivez echipa în finală.
Dar până nu sunt în postura aia, nu știu ce va ieși.
Când jucați în tandem, unul e în spate, unul e în față.
Și ceilalți trebuie să tragă din greu.
Soția mi-a zis: „Acceptă! Ce se poate întâmpla?
În câteva luni poți spune că nu mai vrei să fii căpitan.”
Și apoi, la echipa de baschet,
din păcate, căpitanul s-a retras din motive personale în timpul carantinei.
Și antrenorul m-a rugat să fiu căpitanul echipei de baschet, deci…
E clar că cineva vede ceva la mine.
Doar eu nu văd.
[păsările cântă, bipăie o alarmă auto]
[bărbat] Înaintea concursului de la Haga suntem într-o poziție fără precedent.
Dar a mers încet, din cauză că pandemia trenează.
JOCURILE DIN 2020 AU FOST AMÂNATE DE DOUĂ ORI DIN CAUZA PANDEMIEI
ACUM SUNT PROGRAMATE PENTRU APRILIE 2022
[zgomot de picamer]
[Harry] Dacă din țările participante
se îmbolnăvește cineva de Covid în ultima clipă,
ne putem asigura că au rezerve care le pot lua locul,
ca să rămânem cât mai aproape de 500 și să poată avea loc majoritatea probelor?
Parcursul către jocuri a fost dificil.
Încercăm permanent să extindem comunitatea
și acum, la Haga, vom avea 20 de națiuni.
Dar în multe dintre aceste țări, există mii de candidați
pentru o echipă de 30-80 de locuri.
[muzică dinamică]
VETERANII SUNT ALEȘI ÎN FUNCȚIE DE CARE BENEFICIAZĂ CEL MAI MULT
POT CONCURA LA MAXIM TREI SPORTURI DIFERITE
[Harry] Din 2014, principalele participante la Invictus
aveau cel mai mare număr de răniți de război.
Cu timpul, din fericire, acele conflicte s-au redus.
Prin urmare, încercăm să micșorăm unele echipe
și să dăm posibilitatea altor țări să participe.
Nu există consens privitor la ce constituie un război drept,
dar cred că toți știm ce distructiv e războiul pentru mulți.
Jocurile nu se concentrează pe cauzele vătămării,
ci pe recuperarea după aceasta
și pe reintegrarea în comunitate.
COREEA DE SUD, SEUL
[discuții indistincte]
[bărbat, în coreeană] Vă mulțumesc că v-ați făcut timp
să participați la ședința de orientare pentru Jocurile Invictus 2022.
Este prima participare a Coreei,
așa că atenție cum vă comportați.
COREEA DE SUD ARE 11 CONCURENȚI CARE MERG LA HAGA
E PRIMA PARTICIPARE A ȚĂRII LA JOCURILE INVICTUS
[Hyeongyoon] În societatea coreeană, persoanele cu handicap nu apar în public.
Trăiesc în spații închise.
Se ascund.
[antrenor] Dă-i bătaie!
VETERAN AL ARMATEI SUD-COREENE
[muzică electronică alertă]
[Hyeongyoon] Deci când cei cu dizabilități ies la iveală,
persoanele fără dizabilități sunt…
fascinate?
Se vede imediat pe fețele lor.
Antrenorii mei de ciclism sunt surprinși
când ne urmăresc competițiile.
Se întreabă cum pot cei cu dizabilități să fie așa buni.
[antrenor] Mai tare pe ischiogambieri!
[Hyeongyoon] Societatea noastră consideră handicapul „în neregulă”,
dar nu e „în neregulă”, e doar „diferit”.
- [Hyeongyoon gâfâie] - [antrenor] Încă zece secunde!
Cinci, patru, trei, doi, unu, stop!
[Hyeongyoon geme]
[Hyeongyoon] Nu cred că societatea s-a schimbat îndestul,
dar trebuie să se schimbe acum…
începând cu mine.
Bună!
Un suc de mere, vă rog.
[vânzătoare] Cu gheață?
[Hyeongyoon] Da.
[vânzătoare] Ce ai pățit la mâini?
[Hyeongyoon] Am fost rănit în armată.
[vânzătoare] Nici nu văzusem că ești rănit!
Nu te costă nimic.
[Hyeongyoon] Nu e nevoie…
Pot să-l duc eu.
Dacă-l lăsați jos, pot să…
Mulțumesc.
- [vânzătoare] Să-l bei cu plăcere! - Mulțumesc.
[Hyeongyoon] Visul meu era să mă fac
soldat profesionist sau polițist, ca să apăr țara.
În armată am fost electrocutat,
dar nu-mi amintesc incidentul.
Doctorii au spus că ar fi mai bine să-mi amputeze mâinile.
[muzică sumbră, emoționantă]
Nu gândeam limpede în momentul ăla.
Viitoarea mea soție a fost prima persoană care m-a vizitat la spital.
[Mi-Sun] Era o persoană neînfricată,
așa că m-a durut să-l văd pierzându-și aripile.
I-am rămas alături să-i ofer încurajare și alinare
și am fost împreună șase ani înainte să ne căsătorim.
[Hyeongyoon] Întâlnirea cu soția mea e cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat.
Și al doilea a fost că m-am apucat de sport.
Oamenii privesc persoanele cu dizabilități
cu compasiune, regret sau tristețe.
Așa că particip la aceste jocuri
și vreau ca lumea să nu ne privească doar cu milă,
ci să vadă de ce poate fi capabil un corp cu handicap.
Sper să ne înzestreze cu un spirit de războinic!
[muzică hip-hop optimistă]
SUA, FLORIDA
[muzică R&B caldă la radio]
[casetofonul bipăie]
- Bună, scumpo! Unde ești? - [Tameah] Bună!
- [Tameah] La școală. - [Gabe] Mai ești la școală?
Te iubesc!
Nu mai vrei să-mi spui și tu? Pa!
- [Tameah] Ți-am zis că te iubesc și eu. - [Gabe] N-am auzit. Bine.
Eu te iubesc mai mult. Pa!
[Tameah] Pa!
[muzică R&B la radio]
[țiuit]
[țiuitul acoperă radioul]
[Gabe] Mă numesc Gabriel George.
Sunt sanitar pensionat medical.
Era 1 aprilie 2008, Ziua păcălelilor.
Îmi amintesc că-mi luasem o geacă nouă pentru motor, de piele.
Am mers șase kilometri jumate pe autostradă.
Cică un tip a întors la un semafor și nu m-a văzut.
A intrat în mine și m-am trezit după trei săptămâni.
Au trecut 12 ani până am ajuns la amputație.
Am făcut un pact cu brațul meu: „Dacă nu te faci bine, te tai.”
Nu știam că din ziua aia o să am dureri toată viața.
Ești gata să mănânci, fată?
- [Tameah] Sper să fie bun. - [Gabe] Este, frumoaso.
Eu nu gătesc fără dragoste.
- [Tameah] De ce ai mamei sunt mai buni? - [Gabe] Ce?
- [Tameah] Cartofii mamei sunt mai buni. - [Gabe] Scuză-mă…
[Tameah] Dă-mi voie să te ajut!
- [Gabe] Mă descurc, mersi. - [Tameah] Nu, lasă-mă pe mine.
- [Tameah] Eu am două mâini. - [Gabe] Ești simpatică. Și frumoasă.
[Tameah] Mă înjură!
[Gabe] Tameah e minunata mea fiică.
Ea mă inspiră să merg mai departe.
Te iubesc.
[Gabe chicotește]
[Gabe] Pa! Te iubesc!
[Tameah] Nu-mi pasă.
[Gabe] Și eu te iubesc. Noapte bună!
[Gabe geme]
[muzică stresantă care se intensifică]
[geme de durere]
[Gabe] Trăiesc cu un nivel al durerii cam de șapte din zece.
Ajunge până la zece, dar am învățat să nu spun prea des.
Dacă spui că te doare așa rău, te închid la Urgență.
Doctorii au asemuit-o cu durerile nașterii.
Ești mereu în travaliu, dar n-o să naști niciodată.
Noapte bună! Te iubesc.
[câinele scheaună]
[GPS] S-o luăm pe I-95 către nord, spre autostrada Philips.
Să mergem!
[Gabe] Mă mișc mult. Fac multe. Mai ales din cauza durerii.
Mișcarea îmi ține mintea ocupată.
Bun-venit la pickleball! Sunt sanitar pensionat.
Cine pierde primul azi?
Cel mai bine mă pot concentra când e haos în jurul meu.
Asta e… Nu face așa!
Uite cum zboară!
Amicii spun că sunt prea mult pe drumuri.
Îmi spune fata mea, chiar și câinele. [chicotește]
Nu vomita!
E distractiv, îmi place!
Încerc să-mi găsesc propriul tratament.
E un periplu complicat.
[geme de durere]
Și asta mă sperie.
Am început să aud despre Jocurile Invictus.
Și m-am gândit că pot să particip.
Îți amintesc că nu ești singur în lupta asta.
Sper că mă va ajuta.
Dar pe mine, în viață, speranța m-a dus pe multe căi greșite.
Oricum, trebuie să mă gândesc la viitor.
[țiuit]
ZONĂ DE RELAXARE DEZACTIVAȚI SUNETUL DISPOZITIVELOR
Partea grea e să am mai multă grijă de mine.
M-am împăcat cu faptul că voi lupta cu durerea tot restul vieții.
Știu că o pot opri permanent, definitiv, cu ușurință. Îmi trebuie doar un glonț.
[muzică gravă, hotărâtă]
Dar câtă vreme sunt aici,
o să lupt mereu.
ȘASE LUNI PÂNĂ LA JOCURI
[David] Încă n-am reușit să facem jocurile cu adevărat internaționale,
avem 500 de sportivi din 14 țări, dar ne străduim.
[Harry] Bună, Wisey! Mișto cravată!
[toți chicotesc]
[Harry] Nu pot să cred că au trecut opt ani.
[Harry] E o sumă mică pentru un impact uriaș.
[Harry] Ar fi minunat să ne asigurăm că există planuri de dezvoltare.
[Richard] Suntem foarte atenți la evoluția variantei Omicron
și vom urma indicațiile științifice.
- [coardele arcurilor plesnesc] - [crainic, indistinct]
[Iulia, în ucraineană] Te rog, învață blonda să tragă!
[bărbat] Tirul cu arcul e o chestie intimă.
Săgeata se potrivește așa bine, că e păcat s-o scoți.
[Iulia] Andriușa, glumele tale porcoase scot lumea din sărite.
[bipăit]
[Iulia] Respiră…
Întinde mâna… Nu-ți face griji…
[crainicul vorbește indistinct]
[săgeata fluieră în aer]
[Iulia] În ciuda traumelor mele,
a celor două atacuri de cord,
am nevoie de Invictus ca să mă regăsesc.
Am luat mâna prea devreme.
Am pierdut deja săgeata? Nu, uite-o aici.
Gata, am pus-o.
E un spasm.
Adună-te, mămăligă!
[geme de durere]
Băga-mi-aș!
[în engleză] Mă scuzați…
Așa…
[muzică emoționantă, concentrată]
[Iulia, în ucraineană] Respiră…
Nu te stresa.
Mama naibii!
Săgeți noi de fiecare dată, ca gloanțele!
[concurenții râd]
[Iulia] Cred că sportul poate satisface nevoia de adrenalină
pe care o simt veteranii după întoarcerea din război.
Ne deschide o cale spre viitor.
Nouă…
Șase.
[crainic] Dragi participanți, așezați-vă la rând să vă primiți premiile!
Să facem o poză cu toții!
[bărbat] Poți să ne faci o poză?
[fotograf] Sifilis!
[bărbat] Ce spui? „Sifilis”?
[aplauze]
[crainic] Pe locul trei, echipa mixtă 2.
[Iulia] Da, pe bune?
Am venit să te pup.
Nu e sânul meu, poți să-l ții!
[bărbat] Ce păcat!
[Iulia] Ușurel, calmează-te!
Să ne arătăm moacele!
[tbărbat] Sifilis!
[Iulia] Da!
[toți râd cu poftă]
[Vadim] E puțin umed.
[Iulia] În fine, asta e.
[musafir] Bună, am ajuns!
Nu mă așteptați?
[Iulia] Cum să nu te așteptăm?
[musafir] Pentru prințesă… adică regină.
[Iulia] Tranziția la viața civilă ar trebui să fie treptată și naturală.
Mie mi-e greu, nu înțeleg…
Cred că am uitat cum e viața civilă.
[musafir] Trăiască Ucraina!
Dar sunt gata să mă întorc la ea.
[musafir] Ne bucurăm că stăm cu voi la masă și că ne-ați invitat.
Să bem… ca să nu fie război.
Și pentru Iulia! Ești ca o rază de soare.
[muzică sumbră, delicată]
[Harry] Pentru fiecare dintre acești ei, asta e etapa următoare a parcursului lor,
în care-și vor pune trupul și mintea la încercare.
Sunt entuziasmat, cunosc puterea vindecătoare a sportului,
dar sunt și îngrijorat, pentru că se pun într-o postură dificilă.
Pentru mulți dintre ei poate fi foarte stresant. Și sunt îngrijorat.
[jucătorii vociferează]
♪ Noi suntem cei curajoși ♪
[piesă hip-hop dinamică]
♪ Suntem cei curajoși ♪
♪ Da ♪
♪ Cei uitați În flăcări de neuitat căliți ♪
♪ Mă simt atât de viu Îmi vezi focul din priviri? ♪
♪ Suntem la vânătoare Pentru nimic nu ne oprim ♪
♪ Pufnim, ne străduim N-o să vedeți când venim ♪
♪ Zidurile le vom sparge Le distrugem, le topim ♪
♪ Când o să auziți Al lupilor urlet ♪
♪ Nu scoateți un sunet ♪
♪ Din flăcări scoși ♪
♪ Din umbre, noi suntem cei curajoși ♪
♪ Suntem cei curajoși ♪
♪ Din umbră, noi suntem cei curajoși ♪
♪ Suntem cei curajoși ♪
♪ Din întuneric am pornit Cu tărie ♪
♪ Și purtăm răni și cicatrici Cu mândrie ♪
♪ Printre rechini ne învârtim Cu ingeniozitate ♪
♪ Cu inimi ne-nfricate ♪
♪ Ca o scânteie ce răzbate ♪
♪ Zidurile le vom sparge Le distrugem, le topim ♪
♪ Când o să auziți Al lupilor urlet ♪
♪ Nu scoateți un sunet ♪
♪ Din flăcări scoși ♪
♪ Din umbre, noi suntem cei curajoși ♪
♪ Suntem cei curajoși ♪
♪ Din umbre, noi suntem cei curajoși ♪
♪ Suntem cei curajoși ♪
♪ Da ♪
♪ Cei uitați În flăcări de neuitat căliți ♪
♪ Mă simt atât de viu Îmi vezi focul din priviri? ♪
♪ Suntem la vânătoare Pentru nimic nu ne oprim ♪
♪ Pufnim, ne străduim N-o să vedeți când venim ♪
♪ Zidurile le vom sparge Le distrugem, le topim ♪
♪ Când o să auziți Al lupilor urlet ♪
♪ Nu scoateți un sunet ♪
♪ Din flăcări scoși ♪
♪ Din umbre, noi suntem cei curajoși ♪
♪ Suntem cei curajoși ♪
♪ Din umbre, noi suntem cei curajoși ♪
♪ Suntem cei curajoși ♪
♪ Din întuneric am pornit Cu tărie ♪
♪ Și purtăm răni și cicatrici Cu mândrie ♪
♪ Printre rechini ne învârtim Cu ingeniozitate ♪
♪ Cu inimi ne-nfricate ♪
♪ Ca o scânteie ce răzbate ♪
♪ Zidurile le vom sparge Le distrugem, le topim ♪
♪ Când o să auziți Al lupilor urlet ♪
♪ Nu scoateți un sunet ♪
♪ Din flăcări scoși ♪
♪ Din umbre, noi suntem cei curajoși ♪
♪ Suntem cei curajoși ♪
♪ Din umbre, noi suntem cei curajoși ♪
Subtitrarea: Raluca Dimitriu