PROGRAMMET SKILDRAR KRIG, MENTAL OHÄLSA OCH SJÄLVMORDSTANKAR
HJÄLP OCH RESURSER: WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
INVICTUS: (ADJEKTIV) OKUVAD, OÖVERVINNLIG, OBESEGRAD
Kom igen, Gabriel!
Vi har det. Ha kul bara.
-Ett, två, tre! -UK!
INVICTUSSPELEN HAAG, APRIL 2022
VARTANNAT ÅR BJUDS SKADADE OCH SJUKA KRIGSVETERANER IN
ATT TÄVLA I INVICTUSSPELEN
MÅLET ÄR ATT HJÄLPA DERAS TILLFRISKNANDE OCH REHABILITERING
Världen behöver en påminnelse om det mänskliga psykets styrka.
-Är ni klara! -Ja!
Förmågan att läka och den starka motståndskraften
som gör att vi kan återhämta oss och bli ännu starkare.
Vad det än är du bär på, vad som än tynger dig
är det här på Invictusspelen
som du inser att det var språngbrädan som tog dig till nästa nivå.
Ha kul, drunkna inte.
-Ha kul och drunkna inte. -Ingen press.
Till att bli den bästa versionen av dig själv.
Den version du har saknat.
Som din partner har saknat.
Som dina barn har saknat.
När jag frågar Archie vad han vill bli när han blir stor,
är det ibland astronaut och andra dagar är det pilot.
Men jag säger alltid att vad han än vill bli
är det ens sinnelag som är det viktigaste.
Inget skulle göra hans mamma och mig stoltare
än att få se honom ha det sinnelag vi ser framför oss här idag.
Er.
Jag är så stolt över dig.
VI HAR FÖLJT DELTAGARE FRÅN SEX LÄNDER
I FÖRBEREDELSERNA INFÖR INVICTUSSPELEN 2022
Kom ihåg att andas.
Nej. Åh! Inte nej, och sen, ja.
Jag pratar för fort. Du bara: "Vad sa du?"
Nu blir jag ledsen. Vi får sluta där. Ja.
Jag visste att det skulle komma.
God morgon, grabbar. Välkomna.
-Hej, kompis. -Hur är det?
-Bra. Du? Hur mår du? -Inte så illa. Välkommen.
-Jag har ryggsäck och allt. -Trevligt ställe.
-Ska vi vandra lite? -Det gör vi.
Då åker vi.
-Pax framsätet. -Va?
-Det gick snabbt. -Ingen fara.
-Paxat är paxat. -Jag respekterar det.
-Jag bad inte om omladdning. -Omladdning?
-Man kan få en omladdning. -Kan man?
-Jag är rätt usel på att navigera. -Är du?
Jag är ju ingen officer, så jag kan läsa kartor.
Vad är fyrkantigt och får en officer på fall?
En karta.
Nu börjas det.
-Vad heter du? -Jag heter Harry.
-Vad gör du, Harry? -Vad jag gör?
En vanlig dag? Jag är pappa till två barn under tre.
Jag har två hundar.
Äkta man.
Jag har grundat och driver stiftelsen Invictusspelen.
Man bär många hattar, men idag handlar det bara om Invictus.
-Härlig dag för en promenad. -Kompis.
Visst är det grant?
-Är det vingårdar där? -Ja.
Det där är en buske.
Jag har alltid tänkt att jag som pappa…
Att jag aldrig skulle kunna ligga inne nu när jag har barn.
Men ni gjorde väl det? Ligger ni inne fortfarande?
-Jag muckade precis. -Lucy var med barn när jag blev skjuten.
Jag kom från Irak, Lucy blev med barn, sen åkte jag till Afghanistan.
En av killarna vi miste… Hans fru var gravid med hans son George.
Nu är han en ung man. Han är 12.
Det finns många killar som dog där borta och aldrig fick träffa sina barn.
Det är alltid hela familjen som tar värvning.
När jag hade blivit skjuten mådde jag skit.
Skottsalvan gick längs hela min överkropp
och träffade revbenen på både fram och baksidan.
Den studsade runt som en flipperkula och satte sig sedan in min högra lunga.
Jag fick andningsuppehåll. Jag fick andningsuppehåll ett par gånger.
David Wiseman är kapten i Storbritanniens Invictuslag.
Han har haft ett par traumatiska år.
INVICTUSSPELEN, ORLANDO 2016
Ingen dum start av Wiseman.
När jag var soldat betydde det så mycket.
Och när jag blev skadad…
Hur vet man vem man är då?
David Wiseman vinner guldet för Storbritannien.
Estland tar silvret.
Vilken segerlycka hos David Wiseman.
Han nådde väggen, tittade upp och höjde näven i luften.
Invictus var mitt livs bästa vecka. Det lever starkare än nånsin.
INVICTUSSPELEN, LONDON 2014
Vi fick känna oss som rockstjärnor på röda mattan den veckan.
Det fixade du.
Kom igen då.
Vad var det bästa med Invictus? Inte bara sånt du deltog i.
Först och främst, rullstolsrugbyfinalen 2014.
-Den fredagskvällen? -Ja.
Den här matchen spelas i en hektisk takt.
Ännu ett försök på tavlan, och hör publiken.
Det är en seger till Storbritannien.
För mig var det att se Luke Sinnott springa 400 meter.
Han var den enda "dubbelampen" på startlinjen.
Färdiga.
Startpistolen avfyras,
och alla springer ifrån honom, för alla har ett ben, men han har inga.
Han börjar så långsamt.
Han är så långt efter.
Jag hojtar på Luke. Han var den enda britten i det loppet.
I andra kurvan har han kommit ikapp.
Och de sista 100 metrarna springer han om alla och vinner guldet.
Det här låter töntigt, men det är sant.
Jag såg det som ett slags metafor för återkomsten.
Ja.
-Han låg så långt efter. -Ja.
Men han kämpade på.
Australien 2018, i bassängen.
Det är final i herrarnas 50 meter bröstsim ISA.
Starten har gått.
Mark Ormrod från Storbritannien.
INVICTUSSPELEN, SYDNEY 2018
Han skulle inte ha simmat,
men en kille kom och han skulle inte ha någon att tävla mot.
-Just det. -Han hade aldrig simmat den distansen.
Ormrod är väldigt trött nu och Robinson knappar in.
Du milde, vilken slutspurt!
Är det Ormrod? Är det Robinson?
Det är Ormrod! 1:45:01!
-Jag tror att Mark vann. -Ja.
Jag hade väntat mig en friluftsdag.
-Typ äggkapplöpning. -Jag minns det. Det var minnesvärt.
Helt otroligt. Det här är nästa nivå.
Ställ ner drickorna. Vi ska göra vågen framifrån och bak.
Ett, två, tre… Nu!
Nu i helgen deltar skadade krigsveteraner från hela världen i Invictusspelen.
Det är tävlingens första år, och den grundades av prins Harry.
Vi började med något bra i London 2014. Vi gjorde det ännu bättre i Orlando.
Toronto kommer att få hela världens uppmärksamhet.
Sport kan både förändra och rädda folks liv.
Jag vet inte hur många,
fruar, flickvänner, föräldrar, mor- och farföräldrar, barn…
…som har sagt: "Tack för att du gav mig pappa tillbaka."
"Tack för att du fick min man att le igen."
Att kunna se allas upplevelser
och hur deras liv förändras… Det är en glädje som sprider sig.
De inspirerar alla andra samtidigt.
Mark Ormrod, en kommandosoldat från Royal Marines,
är ute efter sin tredje medalj här.
Jag hade alltid tänkt mig det här som en treårsoperation.
Jag ville inte att behovet skulle finnas, och att folk blev skadade.
Så länge behovet finns kommer spelen att fortsätta.
UKRAINA, MARIUPOL
SEPTEMBER 2021 INNAN DEN FULLSKALIGA RYSKA INVASIONEN
I östra Ukraina kommer det att bli dimmigt i hela regionen…
ARMÉVETERAN FRÅN UKRAINA
Jag heter Yuliia Paievska.
Anropssignatur "Taira".
Jag är sjukvårdare.
Jag skrev kontrakt med armén 2014,
men just nu är jag frivillig.
Det är vad de senaste sju åren av mitt liv har bestått av.
UKRAINA HAR FÖRSVARAT ÖSTRA GRÄNSEN MOT RYSSLAND SEDAN 2014
VETERANER FRÅN DEN KONFLIKTEN UTGÖR UKRAINAS INVICTUSLAG
Det är fred i största delarna av Ukraina,
men i öster är det konflikter.
En krypskytt skjuter, ducka.
En skicklig krypskytt kan träffa dig rätt i pungen.
-Du snackar skit. -Jag har hört det.
Din jävla viktigpetter.
Känn efter hål med fingrarna. Ett sätt att kolla…
Var inte blyga. Jag vet vad ni har där nere.
Inget överraskar mig.
Om ni hittar ett hål, sätt på stasbandet direkt.
Kom igen!
Just det.
Så här sätter man på ett stasband.
UKRAINSKA LAGETS LÄKARUNDERSÖKNING
-Invi…? -Invictus. Ja.
Invictusspelen.
Jag hade inte ens hört talas om dem förrän igår.
-God morgon! -Hej. Hur är det?
Jag vet hur lång tid ett kardiogram tar. Jag kommer.
Vad odlar du här? Var är depilatorn?
Du har sugmärken överallt.
Säg till din fru att det inte var jag.
Okej.
-Behöver du hjälp? -Nej…
Okej? Bra.
Du är första tjejen idag.
-Jag ska vara en duktig flicka. -Ta av allt.
Ja, jag förstår. Vänta.
Sju år vid fronten. Jag har titan i benen.
Min ryggrad gör ont
och jag har haft mina trauman en lång tid nu.
Jag hörde talas om Invictus när jag låg på sjukhus efter en operation.
Klart.
Vad är det?
Det är något…
Vi får göra om det om de ber om det. Allt är bra utom något här…
-Tack. -Det var så lite.
-Om det behövs gör vi om det. -Uppfattat.
-Allt är där. -Ja, man kan se allt.
När jag gjorde undersökningen på sjukhuset
visade det sig att jag hade…
Alltså…
Resultaten från ultraljudet visade
att jag hade haft två hjärtinfarkter. Det var vad det visade.
Jag har ingen aning om när det hände.
PÅ GRUND AV SIN MEDICINSKA DIAGNOS MÅSTE TAIRA SLUTA SOM VOLONTÄRSJUKVÅRDARE
STORBRITANNIEN, LONDON
Inspelning pågår.
Hej, Jay. Vi ansluter här.
-Hör ni mig? -Jättebra.
Det här är ett av flera samtal för att se hur alla länder ligger till.
INVICTUSSPELEN GES TILL OLIKA STÄDER VARTANNAT ÅR
Det dök precis upp.
-Hej, Oksana. Hur mår ni? -Hej, Richard. Vi mår bra.
-Hur är det med er? -Bra, tack.
Jag heter Oksana Horbach. Jag är lagkapten för Ukrainas Invictuslag.
Jag tänkte att vi börjar med att tala om covid.
Vi å vår sida är väl förberedda och kan leverera.
Sedan Ryssland invaderade östra Ukraina 2014
var vi inte redo att ha veteraner.
Vi hade ingen medicinsk, fysisk eller psykisk rehabilitering att erbjuda.
När vi fick höra talas om Invictusspelen
förstod vi att det var något vi absolut behövde.
Nederländerna kommer att vara nedstängt.
Möjligheten finns att regeringen ställer in alla evenemang.
Men vi hoppas att spelen får gå av stapeln om det inte dyker upp någon ny variant.
Vad gäller Ukraina har beslutet redan fattats.
-Det är positivt. Vi åker. -Det var roligt att höra, Oksana.
Kommer prins… Hertigen av Sussex och hans fru att närvara?
-Kan vi vänta oss honom? -Absolut.
Vi talar med honom dagligen, och han lägger upp planer för det just nu.
Hej. Hur mår du?
-Jag heter Tish. -Angenämt.
Angenämt. Hur står det till?
-Det här var längesen. -Jag vet.
Mitt hjärta bara…
Jag är nervös.
Trevligt att träffas. Vi har träffats, va?
Jag heter Zeita. Zeita Merchant.
Tillbaka efter två och ett halvt år.
Härligt.
Mina damer och herrar,
det är en ära att få presentera filantropen och miljökämpen,
förkämpen för mental hälsa och arméveteranen,
prins Harry, hertigen av Sussex.
Ikväll är vi här för att hylla en grupp män och kvinnor
vars liv präglas av tjänstgöring, syfte och motståndskraft.
Många av oss i rummet förstår
varför militärer ofta känner sig isolerade när de kommer hem
eller när de lämnar armén. Skulle inte ni göra det?
14 ÅR TIDIGARE JANUARI 2008
HELMANDPROVINSEN, AFGHANISTAN
Jag fick åka till Afghanistan eftersom vi höll det hemligt.
Ingen visste att jag var där i tio veckor
utom brittiska medier som hade lovat att hålla tyst om de fick följa mig.
Man gör sitt jobb och ingens liv är viktigare än någon annans.
Vi är hotade när vi sitter här. Det är likadant i hela Helmand,
i hela Afghanistan. Alla är hotade.
Allt det här hände när jag hade kommit hem från Afghanistan 2008.
Jag tillbringade tio veckor i fältet, i sanden med alla de andra.
Brittiska militärtjänstemän tillkännagav att prinsen ska tas ur aktiv strid
efter att hans placering hade läckts.
Jag var arg för att jag skickades hem.
Men det var viktigt för alla omkring mig att jag åkte, för deras säkerhet.
Min erfarenhet i Afghanistan påverkades mycket av flygresan hem.
När vi lyfte blåste gardinen upp framför mig.
Allt man såg var luftsjukhuset.
Tre unga, brittiska soldater
låg inlindade i plast med kropparna sönderslitna.
Jag såg vad jag hade hört talas om.
Det var egentligen det som fick mig att se krigets verkliga pris.
Inte bara dem där, utan deras familjer och hur deras liv förändrades för alltid.
Det tog ett tag att inse att det inte bara är soldaterna vid fronten som får lida.
Det är alla.
När vi klev av planet var jag förbannad för vad som hade hänt dem,
och för att media inte rapporterade om det.
Jag var arg att jag hade skickats hem. Men då visste jag inte vad jag måste göra.
Jag visste bara att jag hade en kanal och att jag hade haft en upplevelse.
Vad skulle jag göra?
Vad tänkte du när du såg männen på planet?
Man fick liksom en klump i halsen eftersom man vet vad som händer.
När man är på fältet pratas det inte om det.
Det var svårt.
Man vill prata med dem och fråga hur de mår.
En typisk brittisk soldat säger typ:
"Ingen fara, sir. Jag gillade ändå inte den där armen."
Hur kan vi se till att folk ser vad som faktiskt händer?
Det är inte bara några soldater som utkämpar ett krig i ett annat land.
Det var startpunkten,
och sen kom idén eller insikten att sport kan vara en så viktig del
för allas rehabilitering, både psykiskt och fysiskt.
STORBRITANNIEN, LINCOLNSHIRE
Fotot från efter grundutbildningen.
Jag är där nånstans.
BRITTISK ARMÉVETERAN
Där är jag på min födelsedag, med en tårta jag fick i ansiktet sen.
Jag tittade på alla mina gamla foton och satte upp de jag tyckte om.
Där är jag dagen jag åkte.
Där sitter vi och chillar en kväll efter att ha sökt hela dagen.
Jag anmälde mig till förbandet Royal Engineers.
Jag blev maskinoperatör.
Jag var i Irak två gånger och i Afghanistan en halv.
På andra sidan av den bilden
låg den hemmagjorda bomben som sprängde mig i bitar.
Jag såg fotot och tänkte: "Sätt upp det." Det är väl en påminnelse på nåt vis.
Jag blev av med benen. Jag skadade ryggen.
Explosionen gick in i underarmen. Jag har spikar i handleden.
Jag låg på sjukhus i två och en halv månad tror jag.
Sen var det sjukgymnastik, proteser…
Fyra veckors vård, fyra veckor ledigt.
Det varade i kanske två och ett halvt år.
Det är som mitt förra liv. Det här är minnet av det förra livet.
Mitt nya liv hade inget med det militära att göra.
En vanlig dag tar jag min son till skolan.
-Hejdå! -Gå nu.
Jag hämtar honom, lagar middag…
Mitt liv från dag till dag ser jag inte som något som växer.
Jag gör ingenting egentligen.
Efter att jag blev söndersprängd började jag dricka och gå ut mycket.
Jag mådde inte så bra direkt.
Sen sa min fru Tania: "Du måste ta tag i dig själv."
PAPPA ÄR SOM EN SUPERHJÄLTE… HAN GÖR VÄRLDEN LYCKLIG
STORBRITANNIENS INVICTUSLAGS TRÄNINGSLÄGER
RULLSTOLSRUGBYLAGET TRÄFFAS FÖR FÖRSTA GÅNGEN EFTER PANDEMIN
Skynda er. Redo.
Kör!
Blockera honom.
Passa!
Följ med Tom. Prata med varandra. Kom igen.
Ja!
Kom igen. Koncentrera dig.
Lyssna.
Ni får sluta köra så här och börja köra så här.
Om du inte hade sagt något och gått in och blockerat hörnet
så hade det blivit ett enkelt mål.
Tom!
Till höger!
Snygg plockning. Baklänges, båda händerna.
Sluta, grabbar. Bra jobbat.
Det fysiska är lätt med min bakgrund. Hugga träd, bestiga oljefat…
Men psykiskt har jag inte…
Jag är inte bra på att tala inför folk.
Jag kan inte hålla föredrag inför en publik.
Jag drar mig undan.
Så när vår coach Jenks bad mig att bli lagkapten
förstod jag inte varför nån trodde att jag skulle passa som det.
Jag har aldrig varit en ledare. Inte för något.
Vi är lite ringrostiga, men vi behöver bara fler träningar.
Många tvivlar på sig själva.
De behöver kanske bara få en knuff i ryggen
för att få ut det bästa ur dem.
Toms resa, jag vet inte… Jag valde honom till kapten,
och jag hoppas att det var rätt val.
Vi får se hur han klarar sig under attack. Det är en helt annan sak.
Det tog för lång tid att öka trycket.
Under tiden har vi fått en person på toppen, och det är inte bra.
Jag vet inte hur mitt sätt att tänka, ska hjälpa mig med lagsnacket i en final.
Men innan det händer vet jag inte hur det blir.
I ett dubbelteam har man en bak och en fram.
De andra måste slita arslet av sig.
Tania sa: "Gör det bara. Vad är det värsta som kan hända?"
"Du kan alltid säga att du inte vill vara kapten längre."
Och sen hade vi basketlaget
där kaptenen drog sig ur av personliga skäl under covid.
Då bad tränaren mig att bli kapten i basketlaget.
Det måste vara någon som ser något i mig.
Bara inte jag själv.
NEDERLÄNDERNA, HAAG
Vi är i en annorlunda position innan Haag.
7 MÅNADER INNAN SPELEN
Orsaken till att det har gått långsamt är att pandemin hänger kvar.
SPELEN I HAAG 2020 SKÖTS UPP TVÅ GÅNGER PGA PANDEMIN
NU GÅR DE AV STAPELN I APRIL 2022
Om vissa länder eller vissa tävlande skulle få covid i sista minuten,
kan vi se till att vi har ersättare att fylla platserna?
Vi behöver ha närmare 500 för att lagsporterna ska kunna spelas.
Att arrangera spelen har varit krävande.
Vi försöker hela tiden värva fler deltagare.
I Haag kommer 20 länder att vara med.
Många av länderna har tusentals sökande
till ett lag med mellan 30 och 80 platser.
VETERANERNA VÄLJS BASERAT PÅ VEM SOM DRAR STÖRST NYTTA AV SPELEN
DE KAN TÄVLA I UPP TILL TRE OLIKA SPORTER
Från 2014 hade länderna i Invictus flest stridsskador av alla länder.
Med tiden har som tur är dessa konflikter minskat,
och därför vill vi göra de lagen mindre så att fler länder kan vara med.
Alla är inte överens om vad som är ett rättfärdigt krig,
men alla är nog överens om skadan som krig orsakar så många människor.
Spelen fokuserar inte på orsaken till skadan,
utan på rehabiliteringen efter skadan.
Hur man kan hitta ett nytt sammanhang.
SYDKOREA, SEOUL
Tack för att har tagit er tid
att komma på orienteringsmötet för Invictusspelen 2022.
Det här är första gången Korea deltar,
så var aktsamma med hur ni uppför er.
SYDKOREA HAR 11 DELTAGARE
OCH LANDET SKA VARA MED I INVICTUSSPELEN FÖR FÖRSTA GÅNGEN I HAAG
I Korea visar sig människor med funktionsvariationer inte ute.
De lever sina liv inomhus.
De gömmer sig.
Kämpa på!
SYDKOREANSK ARMÉVETERAN
Så när personer med funktionsvariationer visar sig
blir de som inte är funktionshindrade…
…fascinerade.
Man ser det genast i deras ansikten.
Mina cykeltränare blir förvånade när de ser våra tävlingar.
De säger: "Hur kan folk med funktionshinder vara så bra?"
Mer på knäsenorna! Mer.
I vårt land är en funktionsvariation ett "fel",
men det är inte ett "fel" det är bara annorlunda.
Tio sekunder.
Fem, fyra, tre, två, ett, stopp.
Samhället har inte förändrats mycket än, men det måste börja förändras.
Det börjar med mig.
Hallå. En äppeljuice, tack.
-Med is? -Ja.
-Vad har hänt med dina händer? -Jag skadade dem i armén.
Jaså, har du skadat dem?
Jag betalar för den…
Nej, det är ingen fara. Jag kan bära den. Om du ställer ner den kan jag…
-Tack. -Varsågod.
Tack.
Jag drömde om att bli soldat eller polis för att skydda vårt land.
Jag fick en dödlig elektrisk stöt i armén, men jag har inget minne av det.
Läkarna sa att det var bäst att amputera mina händer.
Då kunde jag inte tänka så klart.
Min blivande fru var den första som besökte mig på sjukhuset.
Han var så orädd av sig.
Det gjorde ont att se honom med klippta vingar.
Jag stannade och uppmuntrade honom
HYEONGYOONS FRU
Vi var tillsammans i sex år innan vi gifte oss.
Att träffa min fru var det bästa som har hänt mig.
Det näst bästa var när jag började med idrott.
När folk ser människor med funktionsvariationer
ser de på oss med medlidande, ångest eller sorg.
Jag deltar i de här spelen och önskar att alla ska se oss,
inte bara med medlidande, utan se vad funktionshindrade kroppar klarar av.
Jag hoppas att folk ser vår kämparanda.
-Hej, älskling. Var är du? -Hej.
-Skolan. -Är du fortfarande i skolan?
Älskar dig!
Kan du inte säga det? Hejdå.
-Jag sa "Jag älskar dig också." -Jag hörde det inte. Nej. Okej.
-Jag älskar dig mer. Hejdå. -Hejdå.
AMERIKANSK MARINVETERAN
Jag heter Gabriel George.
Jag är sjukpensionerad vårdare i marinen. Den 1 april 2008. Som ett aprilskämt.
Jag hade just köpt en ny MC-jacka i läder.
Jag hade kört några kilometer på motorvägen.
En kille gjorde en U-sväng och såg mig inte.
Jag krockade med honom och vaknade tre veckor senare.
Det tog 12 år innan vi beslutade oss för amputering.
Jag sa till min arm: "Blir du inte bättre sågar jag av dig."
Då visste jag inte att jag skulle leva med smärtan resten av livet.
Vill du ha mat?
-Hoppas det är gott. -Ja, min sköna.
Jag lagar mat med kärlek.
-Varför blir mammas potatis alltid godare? -Va?
Mammas potatis är mycket godare.
-Ursäkta mig. Oj, förlåt. -Låt mig hjälpa dig.
-Det går bra, tack. -Nej, jag gör det.
-Jag har ju två händer. -Din fräckis.
Han svär åt mig.
Tameah är min underbara dotter.
Hon är inspirationen som håller mig vid liv.
Jag älskar dig.
Hejdå. Jag älskar dig.
-Det struntar väl jag i. -Jag älskar dig också. God natt.
Jag lever med en smärtnivå på runt sju av tio.
Ibland går det upp till tio, men jag brukar inte säga nåt,
för om man säger det låser de in en på akuten.
Läkaren säger att det är som förlossningssmärtor.
Jag går igenom en ständig förlossning men får aldrig barnet.
Godnatt. Jag älskar dig.
Vi tar I-95 North till Philips Highway, Jacksonville.
Nu åker vi.
Jag är väldigt aktiv hela tiden på grund av smärtan.
Det håller tankarna borta och kroppen i rörelse.
Välkomna, jag är en pensionerad fältsjukvårdare.
Vem är dagens första förlorare?
Jag koncentrerar mig bättre i kaos.
Det där var… Gör inte så.
Där satt den.
Vänner säger att jag reser för mycket. Min dotter och min hund tycker det.
Kräks inte.
Det här är kul. Jag älskar det.
Jag försöker hitta egen medicinering. Det är en resa, och det skrämmer mig.
Jag hörde talas om Invictusspelen. Det lät som något jag kunde göra.
Det påminner en om att man inte är ensam.
Jag hoppas att det hjälper.
Men i min erfarenhet har hoppet ofta lett mig fel väg.
Men jag måste tänka på framtiden.
AVSLAPPNINGZON STÄNG AV MOBILEN
Det svåra är att ta bättre hand om mig själv.
Smärtan har jag accepterat att den alltid kommer att finnas där.
Jag vet att jag kan få slut på den för alltid när som helst.
Ge mig en kula.
Men så länge jag lever…
…kommer jag alltid att kämpa.
6 MÅNADER TILL SPELEN
Vi har inte riktigt nått upp till ett helt internationellt spel.
500 deltagare från 14 länder, men vi jobbar hårt.
Hej, Wisey. Snygg slips.
Tänk att det har gått åtta år.
Det är inte mycket för en så stor effekt.
Men det vore fantastiskt om vi kunde säkerställa
att planen är att vi ska växa.
Vad gäller problem håller vi ett noga öga på omicrons utveckling.
Vi ska följa vetenskapen.
UKRAINA, LVIV
Snälla, lär blondinen hur man skjuter.
Bågskytte är intimt…
Pilen passar så fint, det är synd att dra ur den.
Andryukha, dina sexskämt är så irriterande.
Andas.
Håll handen. Oroa dig inte.
Trots alla mina trauman, mina två hjärtinfarkter…
Jag kan hitta mig själv med Invictus.
Jag släppte för tidigt.
Har jag redan tappat bort piljäveln? Nej, här är den.
Fan, jävla skit.
Jag fick kramp.
Ta dig samman, din mes.
Fan.
Ursäkta, förlåt. Ja.
Andas. Stressa inte.
För helvete.
Nya pilar varje gång, som kulor.
Jag tror att idrott kan ersätta den adrenalindrivna hunger
som veteraner lever med efter ett krig.
Det ger oss en väg framåt.
Nio…
Sex.
Kära deltagare, bilda kö för att få era priser.
Vi tar ett gruppfoto. Kan du ta kort på oss?
Syfilis.
Vad vill du ha? Syfilis?
Tredje plats går till kombinationslag 2.
Ja. På riktigt?
Jag är här för att pussa dig.
Det är inte min tutte, du får hålla.
Vad synd.
Lugn nu.
Låt oss visa våra ansikten.
-Syfilis! -Ja!
-Det är lite fuktigt. -Det är som det är.
Hej, här är jag.
-Det trodde ni inte. -Varför trodde vi inte det?
Den här är till prinsessan… drottningen.
Övergången till det civila livet bör ske gradvis och naturligt.
Det är svårt för mig. Jag förstår inte. Jag har nog glömt hur det civila livet är.
Ära, ära, ära!
Men jag vill komma tillbaka nu.
Vi är så glada att sitta vid ert bord. Tack för att ni bjöd oss.
Vi skålar för…att det inte är krig.
Och Yuliia. Du är världens sol.
137 DAGAR INNAN DEN FULLSKALIGA RYSKA INVASIONEN
För var och en av deltagarna är det här nästa steg på deras resa.
De utmanar sina kroppar och sina psyken.
Jag är spänd på det eftersom jag vet hur läkande sport kan vara,
och jag är orolig för att jag vet att de befinner sig i en osäker position.
För många av dem kan det vara triggande.
Det oroar mig.
Undertexter: Sara Palmer