СЕРІАЛ МІСТИТЬ ЗОБРАЖЕННЯ ВІЙНИ, ПРОЯВИ ПСИХІЧНИХ РОЗЛАДІВ,
ЯКІ МОЖУТЬ СТУРБУВАТИ ГЛЯДАЧІВ.
ІНФОРМАЦІЯ НА WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
«Invictus»:
1. неподоланий, нескорений 2. непереможний, незаперечний, нездоланний
[невиразний шум, крики]
[радісні крики натовпу]
[жінка] Уперед, Ґабріелю!
[кричить від напруження]
-Прорвемося. Веселіться. Один, два, три! -Велика Британія!
-[ревіння натовпу] -[нерозбірливі слова коментатора]
ІГРИ НЕСКОРЕНИХ ГААГА, КВІТЕНЬ 2022
ЩО ДВА РОКИ ПОРАНЕНИХ, ТРАВМОВАНИХ І ХВОРИХ ВЕТЕРАНІВ З УСЬОГО СВІТУ
ЗАПРОШУЮТЬ НА ІГРИ НЕСКОРЕНИХ
ЩОБ ДОПОМОГТИ ЇМ ІЗ ВІДНОВЛЕННЯМ І РЕАБІЛІТАЦІЄЮ
Світові необхідно нагадати про силу людського духу.
-[чоловік 1] Ви готові? -[усі] Чорт, так!
[принц Гаррі] Про здатність до зцілення і силу стійкості,
яка дає нам змогу відновлюватися і повертатися ще сильнішими.
[радісні крики]
[принц Гаррі] Саме тут, на Іграх Нескорених, ви розумієте,
що ваша ноша — те, що може вас обтяжувати —
це трамплін, який вивів вас на наступний рівень.
-[чоловік 2] Веселись і не втопись. -[жінка 2] Так. Веселись і не втопись.
І жодного тиску.
[принц Гаррі] Завдяки якому ви стали найкращою версією себе.
Версією себе, яку ви втратили.
[життєрадісна музика]
[принц Гаррі] Яку втратили ваші близькі.
Яку втратили ваші діти.
Коли я розмовляю зі своїм сином Арчі про те, ким він хоче стати, коли виросте,
іноді він каже астронавтом, а іноді — пілотом.
Та я нагадую йому, що незалежно від того, ким ти хочеш стати, коли виростеш,
важлива твоя особистість.
І ми з його мамою пишатимемось найбільше,
якщо він стане такою ж особистістю, як ті, кого ми зараз бачимо перед собою.
Як ви.
[лунає зворушлива музика]
[чоловік 3] Я пишаюся тим, що ти спробував.
МИ СТЕЖИЛИ ЗА ТИМ, ЯК УЧАСНИКИ ІЗ 6 КРАЇН З УСЬОГО СВІТУ,
ГОТУВАЛИСЯ ДО ІГОР НЕСКОРЕНИХ 2022
[жінка 3] Не забувайте дихати.
Ні… Ой! Спершу ні, а потім так!
Я швидко розмовляю, і всі такі: «Що ти сказав?»
[нестримний сміх]
Я розчулився. Зупиніться. Так.
Я знав, що так буде.
СЕРЦЕ НЕСКОРЕНИХ
[принц Гаррі] Проходьте, хлопці. Ласкаво просимо.
-[чоловік 1] Як справи? -[принц] Радий бачити.
-[чоловік 1] Як почуваєшся? -[принц] Навзаєм. Вітаю.
-[чоловік 1] Супер. Дякую. -[чоловік 2] Я взяв рюкзак і решту.
-Гарна місцина, до речі. -[принц Гаррі] Гайда на вилазку?
[чоловік 1] Гайда. Я готовий до вилазки — авжеж!
[чоловік 2] Погнали.
-[чоловік 1] Дробовик! Я на передньому. -Що?
[принц] Який швидкий.
[чоловік 1] Так. Слухай: закон дробовика.
[чоловік 2] Я поважаю закон дробовика. Я не просив його перезаряджати.
[чоловік 1] Нам це не треба.
[чоловік 2] Ти не можеш ігнорувати закону дробовика.
[чоловік 1] Хіба? А може, ти кепський навігатор?
Справді?
[чоловік 2] Я тут єдиний без звання, мені можна довірити мапу.
Що це: квадратне і задовбує офіцера?
Мапа.
Починаймо.
[інтерв'юер] Як вас звати?
Мене звати Гаррі.
-Чим ви займаєтеся, Гаррі? -Чим я займаюся?
Тобто зазвичай?
Я батько двох дітей, яким немає ще й трьох.
Маю кілька собак… дружину.
Я… засновник фундації Ігор Нескорених.
Ролей може бути багато, але головна нині — це «Інвіктус».
-[принц] Гарний день для прогулянки. -[чоловік 1] Друже. Краса, чи не так?
[чоловік 2] Виноградники? Що це?
[принц Гаррі] Ага. Це… кущ.
[усі сміються]
[пташиний спів]
Я завжди вважав, що не зможу залишатися на службі,
коли стану батьком і матиму дітей.
-Але ви змогли, так? Ти досі служиш? -Так.
-Ти досі служиш, так? -Але я нещодавно звільнився.
-Ти звільнився? -Люсі була вагітна, коли мене підстрелили.
Я повернувся з Іраку.
Люсі завагітніла влітку, а у вересні мене відправили в Афганістан.
Дружина одного з хлопців, якого ми втратили,
була вагітна його сином Джорджем.
І зараз уже парубок. Йому 12, і…
Та… коли ти чуєш стільки схожих історій…
Деякі хлопці, які там загинули, так і не побачили своїх дітей.
[принц Гаррі] На війну йде не окрема людина, а вся її сім'я
Так.
[Вайсман] Після поранення я був у паршивому стані.
Снаряд пройшов уздовж тулуба,
зачепив задню частину ребер, передню частину ребер.
Його поколотило між ними як м'ячик, перш ніж він зупинився
в моїй правій легені.
Я перестав дихати. У мене кілька разів була зупинка дихання.
[коментатор 1] Девід Вайсман, капітан британської команди «Інвіктус».
Це були важкі роки для нього.
ІГРИ НЕСКОРЕНИХ ОРЛАНДО 2016 РІК
Чудовий старт для Девіда Вайсмана!
[Вайсман] Бути солдатом — це було для мене всім.
А потім, коли дістав поранення…
Як себе можна назвати?
[коментатор 1] Девід Вайсман виборює золото для Сполученого Королівства.
Естонія здобуває срібло.
[коментатор 2] Скільки щастя на обличчі Девіда Вайсмана.
Торкнувся до стіни, глянув угору і зробив переможний жест кулаком.
Це був найкращий тиждень у моєму житті. Я почувався сильним як ніколи.
Був ніби рок-зірка,
бо перед нами навіть розстелили червоний хідник. Чи не так?
[принц Гаррі] Ану скажіть: що сподобалося найбільше?
Незалежно від того, стосувалось це вас чи ні.
[Чалмерс] Передусім це фінал регбі на візках 2014-го.
-Той вечір п'ятниці? -Так.
[коментатор 1] Усе відбувається в шаленому темпі.
-[ревіння натовпу] -[свисток судді]
І дивіться, як він іде!
Перемогу здобуває команда Великої Британії!
[досі чутно крики]
[Вайсман] А мені запам'яталось, як Люк Сіннотт біжить 400 метрів.
Так.
[ревіння натовпу]
Він був єдиний на старті з двома протезами.
-[рефері] На старт! -[постріл]
[Вайсман] Пролунав постріл —
і всі вирвались вперед.
Але в усіх по одній нозі, а в нього — жодної.
Він стартував дуже повільно.
Значно відставав від решти.
Як же я вболівав за Люка. Єдиний британець у забігу.
[радісні крики натовпу]
На другому колі він наздоганяє усіх. Іде з ними нарівні.
І на останніх ста метрах він просто обганяє всіх
і здобуває золото.
Звучить неймовірно, та це чистісінька правда.
Я провів аналогію, побачив у цьому метафору… відновлення.
[принц Гаррі] Так-так.
-Він дуже відставав від усіх. -[Чалмерс] Так.
Але він постійно включався.
Австралія, 2018-ий, у басейні.
[коментатор 3] Фінал запливу на дистанції п'ятдесят метрів брасом
серед чоловіків стартував.
Марк Ормрод з Великої Британії.
ІГРИ НЕСКОРЕНИХ СІДНЕЙ 2018
[Вайсман] Він не мав брати участі в цьому запливі,
та останньої миті з'явився ще один учасник,
якому не було з ким змагатися.
-Так. -Тим паче…
Він раніше не проходив такої дистанції.
[коментатор 1] Ормрод пливе з останніх сил,
а Робінсон скорочує розрив.
Святі небеса! Який фініш!
Хто ж буде перший: Ормрод чи Робінсон?
І це Ормрод! Лише 1:45:01!
-[Чалмерс] І Марк виграв. -[Вайсман] Так.
Я казав: «Думаю, це буде як типовий день спорту».
Так.
[принц Гаррі] Так. Я пригадую.
Я це назавжди запам'ятав.
[лунає оптимістичний класичний рок]
[коментатор 1] Неймовірно! Вони вивели гру на новий рівень.
[принц] Відставте напої.
Зараз ми зробимо хвилю — від першого ряду до останнього. Один, два, три…
Марш!
[радісні крики натовпу]
[репортер] Цими вихідними ветерани з усього світу, які дістали поранення,
беруть участь в Іграх Нескорених у Лондоні.
Це спортивний турнір, який цього року організував
британський принц Гаррі.
[принц Гаррі] У нас був чудовий старт у Лондоні 2014-го.
В Орландо ми вийшли на наступний рівень.
А Торонто прикує до себе увагу всього світу.
[принц Гаррі] Спорт дійсно змінює життя.
А також рятує життя.
Я вже збився з ліку, скільки людей —
дружин, подруг, батьків, бабусь і дідусів, дітей —
підходить до мене й каже: «Дякую, що повернули мого тата».
«Дякую, що повернули усмішку на обличчі мого чоловіка».
І ти бачиш, як досвід
чи навіть усе життя цих людей змінюються на краще. Це ефект доміно.
Бо вони водночас надихають решту.
[коментатор] Колишній командос Королівської морської піхоти, Марк Ормрод,
змагається вже за третю медаль.
[принц Гаррі] Я завжди думав, що це років на три.
Не хотів, щоб у цьому була потреба.
Бо коли немає потреби, ніхто не страждає.
А якщо така потреба буде, ці Ігри триватимуть завжди.
УКРАЇНА МАРІУПОЛЬ
[лунає ніжна, загадкова музика]
ВЕРЕСЕНЬ 2021
ПЕРЕД РОСІЙСЬКИМ ВТОРГНЕННЯМ
[нерозбірливі радіоперемовини]
[радіо] На сході країни синоптики прогнозують
хмарне небо по всій території регіону. Вночі +5, вдень +17.
ЮЛІЯ «ТАЙРА» ПАЄВСЬКА ВЕТЕРАН УКРАЇНСЬКОЇ АРМІЇ
Мене звуть Юля Паєвська.
Позивний «Тайра».
Я є парамедик.
Підписала контракт зі збройними силами 14-го року,
але зараз я є просто волонтер.
Те, що це є сім років мого життя. Вже скоро вісім.
УКРАЇНА ЗАХИЩАЄ СВІЙ СХІДНИЙ КОРДОН ВІД РОСІЇ З 2014
ВЕТЕРАНИ ЦІЄЇ ВІЙНИ ВХОДЯТЬ ДО СКЛАДУ УКРАЇНСЬКОЇ КОМАНДИ НЕСКОРЕНИХ
На більшій території України зараз панує мир,
але ж на Сході точиться війна.
[російською] Снайпер по тобі працює! Макітру опусти!
Щоб ти знав, саме більше жінки-снайпери чоловікам попадають…
пахові поранення йдуть!
-[російською] Дурню ти кажеш. -[українською] Я таке десь чув.
Не мудруй, чуєш.
[українською] Так. Пальцями відчуєш. Це якщо є дірка. Також є отакий…
Не бійся! Я все знаю, що в тебе там є.
Ти мене не здивуєш нічим!
Якщо ти вже хлюп, треба одразу накласти джгута.
Давай! Пішов! Пішов! Пішов!
Отак…
От це нормально затягнутий джгут.
МЕДИЧНИЙ ОГЛЯД УКРАЇНСЬКОЇ КОМАНДИ
-[чоловік] «Інвік… Інвіктус». -[Паєвська] «Інвіктус». Так.
[жінка] Invictus Games.
[чоловік] Усі знають, виявляється, а мені вчора тільки сказали.
Доброго ранку!
[Паєвська російською] Здрастуйте! Як ви поживаєте?
Я знаю, скільки кардіограми роблять.
-Я заходжу. -[чоловік 1] Гей!
Що це ти відростив тут? Де депіляція?
В засмоктах увесь.
Що дружині скажеш: «То не я»?
-[чоловік 2] Там геть інша система. -[Паєвська] Окей.
-Давай. Допомогти? -Ні…
Сам? Давай.
[зачиняються двері]
[медсестра] Перша дівчинка, я все хлопчиків бачила…
-Не будемо балуватися. -Усе це знімаємо.
Так, звісно. Зараз…
[українською] Сім років на фронт. У моїх суглобах титанові компоненти…
Хребет страждає.
І… Ну що, травми в мене вже довгий час.
Я перший раз почула про «Інвіктус»,
коли була в госпіталі після операції.
[деркотить медичний прилад]
[серцебиття]
[медсестра, м'яко] Все.
[російською] Що там?
[медсестра] Га?
Що там?
Тут щось…
Якщо раптом скаже лікар переробити, переробимо.
Щось тут… Тут так усе добре йде…
[звук застібання]
-Спасибі, дорога. -На здоров'ячко.
Але якщо раптом щось, то переробимо.
Прийняв. Зрозумів. Добре.
Якщо там раптом щось…
-Ну там усе видно. -Так, там все видно.
А ваші он.
[лунає ніжна похмура музика]
[Паєвська українською] Коли я робила обстеження в госпіталі,
з'ясувалося, що в мене там…
ну…
По даним УЗД в мене є на серці кілька…
вірніше, два рубці.
Це говорить про те, що я колись перенесла два інфаркти.
Чесно кажучи, я не знаю, коли це відбулося.
ЧЕРЕЗ ЗДОРОВ'Я ТАЙРА МУСИЛА ПЕРЕГЛЯНУТИ СВОЮ РОЛЬ ПАРАМЕДИКА-ВОЛОНТЕРА
ВЕЛИКА БРИТАНІЯ ЛОНДОН
[електронний голос] Запис триває.
Вітаю, Джею, ми вже підключаємося.
-[Джей] Ви мене чуєте? -Так, чітко.
Ми обдзвонюємо всі країни, щоб дізнатися про стан ваших справ.
-[електронний голос] Запис зупинено. -Чудово.
НЕСКОРЕНІ
Відключилося. Так.
-Вітаю, Оксано. Як справи? -Вітаю, Річарде. У нас усе добре.
-А як ваші справи? -Добре, дякую. Тепер усе добре.
[Горбач] Мене звати Оксана Горбач.
Я – менеджерка української команди Ігор Нескорених
[Річард] Я думаю, що варто почати з огляду ситуації з ковідом.
На наш погляд, ми добре підготовлені й готові починати.
[Горбач] З початку війни на Сході України 2014-го року,
коли росія напала на Україну,
ми не були готові до роботи з ветеранами.
У нас не було ані медичної реабілітації, ані фізичної, ані психологічної.
І коли ми дізналися про Ігри Нескорених,
то зрозуміли, що це саме те, що нам потрібно.
[жінка] У Нідерландах буде локдаун.
Тому уряд, можливо, скасує всі заходи.
Та ми впевнені, якщо не буде виявлено
нових штамів, Ігри відбудуться.
Щодо України рішення вже ухвалено.
І воно позитивне. Ми їдемо.
Чудово. Радий це чути, Оксано. Це прекрасно.
Чи буде присутній принц… герцог Сассекський із дружиною?
-Чи можна на нього чекати? -[Сміт] Авжеж.
Ми з ним постійно на зв'язку. Поки ми розмовляємо,
він займається організацією.
США НЬЮ-ЙОРК
[лунає вишукана класична музика]
Вітаю. Як справи?
-Я Тіш. -Рада знайомству.
[принц Гаррі] Як справи?
[клацання затворів камер]
-[Гаррі] Давно в нас цього не було. -[Маркл] Так.
У мене серце… [принц імітує швидше серцебиття]
калатає як…
Я хвилююсь.
Дуже-дуже радий познайомитись. Ми вже зустрічались раніше, чи не так?
-Мене звати Зіта. Зіта Мерчант. -Зіта?
-Два з половиною роки — і ми повернулись. -Фантастика.
Чудово.
[ведучий] Леді та джентльмени,
маю за честь представити вам гуманіста й захисника довкілля,
борця за ментальне здоров'я та ветерана війни —
принца Гаррі, герцога Сассекського.
[принц Гаррі] Ми зібрались сьогодні, щоб ушанувати чоловіків та жінок,
життя яких — це служіння,
мета і, звісно, стійкість.
Багато хто з нас у цій залі розуміє,
чому військовослужбовці часто почуваються ізольованими
після того, як повертаються додому чи йдуть у відставку.
Чи не так?
[крутяться лопаті гелікоптера]
СІЧЕНЬ 2008
ГІЛЬМЕД, АФГАНІСТАН
[принц Гаррі] Мені дозволили поїхати в Афганістан лише за умови,
що це буде таємниця.
Поки я був там десять тижнів, ніхто нічого не знав.
Окрім британської преси, яка обіцяла:
«Ми будемо мовчати, поки матимемо доступ».
Ти виконуєш роботу. Тут усі рівні.
Життя кожного так само важливе, як життя всіх.
Сидячи зараз тут, ми під загрозою. Так само в усьому Гільменді,
в усьому Афганістані. Всі під загрозою.
Це сталося після мого повернення з Афганістану 2008-го року.
Я провів десять тижнів на землі в піску разом з усіма.
[репортер] У п'ятницю британські військові чиновники оголосили,
що заберуть принца із зони бойових дій,
після того як просочилась інформація про його відправлення.
[принц Гаррі] Дорогою додому мене раптом охопила злість.
Та для всього оточення, для їхньої безпеки,
було важливо забрати мене звідти.
Той політ додому дуже вплинув на мій досвід в Афганістані.
Коли ми злетіли, і ширма переді мною розсунулася.
І я побачив за нею повітряний шпиталь.
[пищання медичних моніторів]
Троє молодих британських солдатів
загорнуті в пластик із понівеченими тілами.
Я бачив те, про що люди тільки говорили.
І це стало моїм тригером…
Тепер я бачу справжню ціну війни.
У буквальному сенсі назавжди змінюється життя не тільки цих людей,
а і їхніх сімей.
Мені потрібен був час, щоб зрозуміти, що на війну йдуть не тільки солдати;
не тільки ті, хто на передовій, платять високу ціну.
А всі.
[лунає похмура музика]
Вийшовши з літака, я був розлючений, що сталося з цими хлопцями.
Я був злий, що ЗМІ цього не висвітлювали.
Я був злий, що мене витягли.
Однак тієї миті ще було незрозуміло, що потрібно робити.
Я лише намагався зрозуміти, куди йти:
«У мене є це підґрунтя. Я маю такий досвід.
Що я можу із цим зробити?»
[скрегіт механізму, що відкриває відсік]
[інтерв'юер] Що подумали, побачивши тих хлопців у літаку?
[принц Гаррі] Клубок у горлі стоїть, бо ти усвідомлюєш,
що це відбувається насправді.
Коли ти там, про це згадують не дуже часто.
Це важко.
Хотілося просто поговорити з ними і запитати, як вони.
Прості британські солдати поверталися до мене і казали щось на кшталт:
«Усе добре, сер. Я втратив руку. Та все одно вона мені не подобалась».
Як зробити так, щоб якомога більше людей дізналося, що відбувається насправді?
Крім тамтешніх військ, які воюють десь за океаном.
Із цього все й почалося. А потім прийшла ідея чи концепція,
чи усвідомлення того, що спорт може відігравати величезну роль
у реабілітації кожного — і психологічно, і фізично.
ВЕЛИКА БРИТАНІЯ ЛІНКОЛЬНШИР
[чоловік] Фото наприкінці навчань.
Я теж тут є.
ТОМ ФОЛВЕЛЛ ВЕТЕРАН БРИТАНСЬКОЇ АРМІЇ
Фото з тортом з мого дня народження. Було ще одне. Знайшов.
Після цього він був весь на моєму обличчі.
[іронічно посміюється]
Чесно кажучи, я перебрав усі свої світлини
і залишив ті, які мені подобаються і які можна повісити.
Це я того дня, коли звільнився.
Приємний вечір після цілого дня пошуків.
Коли реєструвався та подав заявку на вступ у корпус королівських інженерів.
Зрештою я став механіком.
Здійснив дві поїздки в Ірак і пів поїздки в Афганістан.
Ось. Із цього боку лежала вибухівка, на якій я підірвався.
Коли я побачив це фото, подумав: «Нехай, залишу,
буде як нагадування».
Я втратив обидві ноги,
дістав травму спину.
Осколки потрапили в передпліччя.
Зап'ясток весь був поколотий.
Я пролежав у лікарні близько двох з половиною місяців,
а потім проходив реабілітацію, отримав протези.
Чотири тижні з ними — чотири без.
І загалом усе це тривало два з половиною роки.
Я ставлюся до цього як до минулого життя,
а це — лише спогади про нього.
У мене почалося нове життя. Ніяк не пов'язане з армією.
Тепер я щодня воджу сина до школи.
-[син] Бувай! -Щасти.
Я забираю його, годую ввечері.
Аналізуючи своє буденне життя, я не бачу розвитку.
Метушуся, нічим не займаюся.
Після того як підірвався, я… багато пив, часто був
не в найкращих місцях.
І моя дружина Таня сказала: «Слухай, треба щось змінювати».
ТАТКО ЯК СУПЕРГЕРОЙ ВІН РОБИТЬ СВІТ КРАЩИМ
[невиразний шум]
ТРЕНУВАЛЬНИЙ ТАБІР БРИТАНСЬКОЇ КОМАНДИ НЕСКОРЕНИХ
БРИТАНСЬКА КОМАНДА РЕГБІ НА ВІЗКАХ ЗУСТРІЛАСЯ ВПЕРШЕ З ПОЧАТКУ ПАНДЕМІЇ
[тренер] Швидше, хлопці! Готуйся.
[дує у свисток]
[глядачка] Пішов! Пішов!
[тренер] Блокуй його, блокуй, блокуй.
-[дує у свисток] -[глядачка] Пасуй! Пасуй!
[тренер] Іди за Томом. Іди за Томом! Говоріть одне з одним!
Так-так-так!
[крик гравця]
[тренер] Ну ж бо! Зосередься. Зосередься!
[стогони гравців]
[тренер] Слухайте!
Не їдьте так. Треба їхати ось так.
Якби ти нічого не казав, то блокував би в цей кут
і був би гарний, легкий гол.
[дує у свисток]
[гравець 2] Лови!
[гравець 3] Добре. Ну ж бо!
[Дженкінс] Добре вхопив. Назад, обома руками.
[крики гравців]
[Дженкінс] Досить, хлопці. Добра робота.
[Фолвелл] Фізично легко. Я стільки всього зробив:
рубав дерева, піднімався на нафтові резервуари…
А психологічно я не...
Я не вмію говорити перед людьми і з людьми.
Я не можу стати перед публікою і говорити до неї.
Я схильний до самоізоляції.
Тож коли тренер Дженкс запросив мене бути капітаном,
я не розумів, чому хтось мене розглядає
як учасника, та ще й капітана.
Я в житті ніким не керував, узагалі.
Трішки незграбно. Та з кожним тренуванням результат буде ліпший.
[Дженкінс] Багато людей сумнівається в собі, чи не так?
Можливо, їм просто потрібен поштовх,
щоб позбутися цих сумнівів.
Як буде з Томом, я не знаю. Я призначив його капітаном,
і, сподіваюся, це був правильний вибір.
Подивимося, який він, як кажуть, у дії.
Це буде вже інша історія. [сміється]
Ми так довго вчилися пресувати,
а в підсумку це вдається лише одному, і це недобре.
Я не уявляю, як саме я зможу виступити з командою у фіналі.
Та поки я…
на це не наважуся, не знатиму, що із цього вийде.
Саме тому потрібна подвійна робота: один позаду, один попереду.
А решта тимчасом рватиме дупи.
Моя дружина Таня сказала: «Погоджуйся. Що поганого може статися?
За кілька місяців ти зможеш відмовитися від капітанства.
А потім під час ковіду капітан баскетбольної команди
з особистих причин відмовився, і тренер запросив мене на його місце.
Вочевидь, не знаю як і чому,
та люди в мені щось таке бачать.
А я — ні.
[пташиний спів]
[пищання автомобіля]
НІДЕРЛАНДИ ГААГА
[чоловік] Щодо Гааги, то тут ситуація відрізняється від того, що було раніше.
Через те що пандемія досі триває, це відбувається дуже повільно.
ІГРИ 2020 РОКУ В ГААЗІ ДВІЧІ ПЕРЕНОСИЛИ ЧЕРЕЗ ГЛОБАЛЬНУ ПАНДЕМІЮ
ТЕПЕР ЇХ ЗАПЛАНОВАНО НА КВІТЕНЬ 2022
[звук відбійного молотка]
[принц Гаррі] Якщо хтось з учасників
захворіє на ковід останньої миті, чи можемо ми передбачити
запасні місця, щоб вони могли будь-коли повернутись,
а ми, зі свого боку, якомога більше наблизитись до кількості 500 учасників,
щоб більшість командних змагань все одно відбулися?
Організація Ігор була складною.
Ми постійно намагаємося збільшувати спільноту.
І зараз у Гаазі ми зберемо представників 20 країн.
Але з багатьох держав будуть тисячі претендентів
на членство в команді з тридцяти — вісімдесяти осіб.
ВЕТЕРАНІВ ВИБИРАЮТЬ З ОГЛЯДУ НА ТЕ, ХТО МАТИМЕ З ЦЬОГО НАЙБІЛЬШУ КОРИСТЬ
ВОНИ МОЖУТЬ ЗМАГАТИСЯ ЩОНАЙБІЛЬШЕ В ТРЬОХ РІЗНИХ ВИДАХ СПОРТУ
[принц Гаррі] Після 2014 року учасниками Ігор Нескорених
переважно стають люди з бойовими пораненнями.
Із часом кількість конфліктів, на щастя, зменшилася.
Тож ми намагаємося скоротити деякі команди,
щоб дати змогу іншим країнам доєднатися.
Не всі згодні з тим, що кваліфікують як справедливу війну.
Але, думаю, ми всі погодимося, що війна завдає горя багатьом людям.
Ігри зосереджені не на причинах травми,
а на тому, як відновитися після цієї травми
і знову стати частиною суспільства.
[невиразний гомін]
ПІВДЕННА КОРЕЯ СЕУЛ
[чоловік 1] Дякуємо, що знайшли час для участі
в організаційній зустрічі, присвяченій Іграм Нескорених.
Корея уперше братиме в них участь, тож, будь ласка,
поводьтеся як слід.
ВІД КОРЕЇ В ГААГУ ПОЇДЕ 11 УЧАСНИКІВ
ЯКІ ВПЕРШЕ ПРЕДСТАВЛЯТЬ КРАЇНУ НА ІГРАХ НЕСКОРЕНИХ
[чоловік 2] У корейському суспільстві
люди з обмеженими фізичними можливостями
не виходять на публіку. Вони закрито живуть своїм життям.
Вони ховаються.
Працюй далі!
[лунає гарячкова електронна музика]
НА ХАЙОНЮНГ ВЕТЕРАН КОРЕЙСЬКОЇ АРМІЇ
[На] Тож коли люди з обмеженими фізичними можливостями виходять надвір,
ті, хто не мають інвалідності, дивляться на них…
Із подивом?
Це одразу помітно на їхніх обличчях.
Мої тренери з велоспорту дивуються,
коли бачать, як ми змагаємося.
Вони кажуть: «Як люди з обмеженими фізичними можливостями
можуть бути такими сильними?»
[тренер] Більше на підколінні сухожилля!
[На] Наше суспільство вважає, що інвалідність —
це «неправильно». Але це не «неправильно», це просто «інакше».
[тренер] Ще десять секунд!
[важко дихає]
П'ять, чотири, три, два, один, стоп.
Стоп. Молодець.
[На] Я не думаю, що суспільство дуже змінилося.
Та його треба змінювати,
починаючи із себе.
Вітаю.
Яблучний сік, будь ласка?
[продавець] Вам із льодом?
[На] Так.
[продавець] Що сталося з вашими руками?
[На] Дістав поранення в армії.
[продавець] Я й не помітила, що це протези!
Дозвольте вас пригостити…
[На] Ні, не треба… Я сам можу.
Покладіть у долоню,
а я підхоплю.
-Дякую. -Смачного!
Дякую. Дякую!
Я мріяв стати або солдатом,
або поліцейським, щоб захищати свою країну.
В армії мене вдарило струмом,
але я не пам'ятаю, як саме це було.
Лікарі сказали, що руки ліпше ампутувати.
[лунає похмура, емоційна музика]
Тоді я був не дуже далекоглядним.
Моя наречена перша з усіх провідала мене в лікарні.
[жінка] Він був таким безстрашним.
Та мені було боляче бачити, як він втрачає крила.
Я залишилася поруч з ним, щоб підбадьорити й втішити його.
Потім ми пів року зустрічались і побралися.
[На] Знайомство з моєю дружиною — це найпрекрасніше, що зі мною сталося.
На другому місці був спорт.
Коли люди бачать осіб з обмеженими фізичними можливостями,
вони дивляться на них зі співчуттям, жалістю чи сумом.
Тож я беру участь у цих Іграх,
бо хочу, щоб усі дивилися на нас
не тільки з жалістю. Я хочу…
щоб вони бачили, на що спроможні люди, обмежені в діях.
Я сподіваюся, що люди піднімуть наш бойовий дух!
[лунає жвавий гіп-гоп]
США ФЛОРИДА
[радіо перемикається на ніжне R&B]
[стереогудки]
-Привіт, бу. Де ти зараз? -[дитина] Привіт.
-У школі. -Досі в школі?
Я люблю тебе!
Не можеш мені відповісти? Бувай!
-Я ж сказала, я теж тебе люблю. -Я не почув. Вибач, я не почув.
Ну й нехай. Я люблю тебе більше. Бувай.
Бувай.
[по радіо грає ніжне R&B]
[пронизливе дзеленчання]
[стогін]
[далі тихо грає радіо]
[Джордж] Мене звати Ґабріель Джордж.
Я медик військово-морського шпиталю у відставці.
Перше квітня 2008 року. День сміху.
Пам'ятаю, я купив новеньку байкерську шкіряну куртку.
Проїхав близько шести кілометрів дорогою — там була велика траса…
І, як мені сказали, хлопець розвернувся на світлофорі, не побачивши мене.
Я з ним зіткнувся. Отямився за три тижні.
Минуло близько 12 років, поки ми все ж таки зважилися на ампутацію.
Я уклав угоду зі своєю рукою. Я їй сказав так:
«Якщо тобі не стане ліпше, я тебе відріжу».
Якби ж я тоді знав, що відчуватиму біль до останніх днів.
Готова вечеряти, бу?
-Сподіваюся, буде смачно. -Так, красуне.
Я готую тільки з любов'ю.
-Чому тоді мама готує картоплю краще тебе? -Що?
Мамина картопля смачніша за твою.
Вибач. Даруй мені.
Дозволь допомогти.
-Не треба. Я сам. Дякую. -Ні, чекай.
-У мене ж дві руки. -Яка мила. І така гарна.
Він мене так проклинає!
Тамія — це моя чудова, прекрасна донька.
Вона — моє велике натхнення, що тримає мене на плаву.
Я тебе люблю.
[Джордж сміється]
[Джордж] Бувай. Я люблю тебе.
[Тамія] А мені байдуже.
[Джордж] Я теж тебе люблю. Добраніч.
[Джордж стогне]
[тривожна музика наростає]
[стогін]
[Джордж] Я б оцінив цей біль на сім із десяти.
Буває, що зашкалює вище за десять, але я вже навчився не казати про це.
Бо коли ти комусь признаєшся,
тобі викличуть швидку й зачинять у лікарні.
Лікарі сказали мені, що вони б описали це як пологовий біль.
У тебе пологи — знову й знову, але ти ніколи не народиш.
Добраніч. Я люблю тебе.
[собака мугикає]
[GPS] Їдьте дев'яносто п'ятим шосе на північ до Філіпса, Джексонвілл.
Рушайте.
Я багато рухаюсь. Я завжди чимось зайнятий.
Бо це не дає мені змоги думати про біль. А моє тіло постійно в русі.
ДІМ СПЕЦІАЛЬНОЇ ОЛІМПІАДИ
Ласкаво просимо на піклбол. Я солдат ВМС у відставці.
Хто сьогодні програє перший?
Коли все хаотично й насичено, я можу краще зосередитись.
О, це було. Не роби так!
Ось тобі!
Друзі кажуть, що я забагато часу проводжу в дорозі.
Мені про це каже донька, і навіть мій пес.
Не здавайся!
Це весело. Обожнюю. Хух!
Я намагаюся самостійно знайти свої ліки.
Це довгий шлях.
[болісний скрегіт]
І він мене лякає.
Я почув про Ігри Нескорених.
І я такий: «Що ж, я теж міг би».
Це наче нагадування, що ти не сам.
Маю надію, це мені допоможе.
Та в моєму житті
надія часто вела мене на хибний шлях.
Так чи інакше, треба думати про майбутнє.
[пронизливе дзеленчання]
ЗОНА ВІДПОЧИНКУ ВИМКНІТЬ ЕЛЕКТРОННІ ПРИСТРОЇ
Найважче трохи більше про себе піклуватися.
З болем я вже змирився: мені з ним жити все життя.
Я можу легко покласти цьому край, будь-коли.
Дайте кулю.
[лунає рішуча музика низької тональності]
Та поки я тут,
я просто знаю, що завжди борюся.
6 МІСЯЦІВ ДО ІГОР
Поки що ми не набрали 500 учасників із 14 країн,
але наполегливо над цим працюємо.
Вітаю, Вазіде. Гарна краватка.
[усі сміються]
Мені не віриться, що минуло вісім років.
Це дуже короткий період для таких величезних зрушень.
Та було б добре знати точно,
що в нас є чіткий план зростання.
Щодо проблем.
Ми дуже уважно стежимо за розвитком «Омікрону»,
і надалі його пильнуватимемо.
-[клацання тятиви] -[нерозбірливі слова диктора]
УКРАЇНА ЛЬВІВ
[Паєвська російською] Розкажіть білявці, як ми стріляємо.
[чоловік] Стрільба з лука — це інтимна штука…
[чоловік] Паличка так добре зайшла, виймати гріх.
Aндрюхо, ти вже всіх дістав своїми жартами.
[пищання пристрою]
[Паєвська] Дихай.
Тримай руку. Не нервуйся.
[нерозбірливі слова диктора]
ЮЛІЯ «ТАЙРА» ПАЄВСЬКА КОМАНДА УКРАЇНИ
[свистіння стріл]
[Паєвська українською] Незважаючи на мої травми,
два рубці на серці,
аби відновитися мені потрібен «Інвіктус».
[Паєвська російською] А, я руку не дотримала.
Що, я вже просрала цей пулер? А, ні. А!
Усе, капець.
Судома. Трясця.
Так, зібралася, ганчірко!
[стогне]
Трясця!
[англійською] Вибачте. Даруйте.
[лунає зворушлива емоційна музика]
[Паєвська російською] Дихай. Не психуй.
Їб*** ту Люсю.
Щоразу нові стріли, як патрони!
[сміх учасників]
[Паєвська українською] Я вважаю, що спорт може замінити
оцей адреналіновий голод,
який ветерани мають після того, як вони повертаються з війни.
Тобто це такий шлях в майбутнє.
[Паєвська російською] Дев'ять… Дев'ять…
Шість.
[диктор українською] Шановні учасники, шикуємося на нагородження.
О!
[чоловік] Зробіть нам загальне фото.
[фотограф] Чекайте. Сифіліс.
[чоловік 2 російською] Що ти хочеш? Сифіліс хочеш?
[аплодисменти]
[диктор українською] Третю нагороду отримує команда «Збірна два».
[Паєвська російською] Так? Підступний.
Я зрозумів. Ану… [цмок]
То не цицька, можеш потримати!
Шкода.
Так, спокійно. Спокійно! Спокійно.
-Ну дайте морду всунути. -Ану, я вам зайняв місце.
Сифіліс!
Так!
[загальний сміх групи]
Сирувате.
Ну, яке вже є.
Аллах Аль-Карім…
[Паєвська] Опа!
Я прийшов, а ви не чекали?
[Паєвська] Чому не чекали? Прямо зовсім не чекали?
А це принцесі. А це королеві.
[Паєвська українською] Перехід в цивільне життя мусить відбуватись
плавно і натурально.
Мені важко, я не розумію.
Я вже, може, забула, як воно, життя цивільне.
Ура!
Слава, слава, слава нашим отаманам!
Але я готова до того, що я повернуся.
[російською] Ми дуже раді сидіти в тебе за столом,
що ти нас запросив.
Ну ж бо, той… щоб не було війни.
Юлю! Ти як сонечко світла. Знаєш…
[грає ніжна, похмура музика]
137 ДНІВ ДО РОСІЙСЬКОГО ВТОРГНЕННЯ
[англійською] Для кожного із цих людей це наступний етап їхнього шляху.
Кинути виклик своєму тілу і своїм думкам.
Я чекаю цього, бо я знаю про силу спорту і його здатність зцілювати.
Але я також хвилююся. Бо вони ставлять себе в незручне становище.
І для багатьох із них це може стати тригером.
І я боюся цього.
[крики гравців]
♪ Ми сміливці ♪
[грає запальна натхненна гіп-гоп пісня]
♪ Ми сміливці ♪
♪ Йо ♪
♪ Забуті Закинуті в незабутній вогонь війни ♪
♪ У мені горить життя Бачиш гарячку в моїх очах? ♪
♪ Ми вийшли на полювання Не лізь нас зупиняти ♪
♪ Сопучи й відсапуючись Нас зненацька не заскочити ♪
♪ Коли ми прориваємося крізь стіни Зносимо їх ♪
♪ Коли чуєш Як виють вовки ♪
♪ Сиди тихо ♪
♪ Із полум'я ♪
♪ Із тіні вийшли сміливці ми ♪
♪ Ми сміливці ♪
♪ Із тіні вийшли сміливці ми ♪
♪ Ми сміливці ♪
♪ А, серце пітьми Коли ми починали ♪
♪ Рани й шрами Які ми носимо як зірки ♪
♪ І ми гострі як лезо Ріжемо залізо ♪
♪ Із серцем лева ♪
♪ Палаємо як іскри, ага ♪
♪ Коли ми прориваємося крізь стіни Зносимо їх ♪
♪ Коли чуєш Як виють вовки ♪
♪ Сиди тихо ♪
♪ Із полум'я ♪
♪ Із тіні вийшли сміливці ми ♪
♪ Ми сміливці ♪
♪ Із тіні вийшли сміливці ми ♪
♪ Ми сміливці ♪
♪ Йо ♪
♪ Забуті Закинуті в незабутній вогонь війни ♪
♪ У мені горить життя Бачиш гарячку в моїх очах? ♪
♪ Ми вийшли на полювання Не лізь нас зупиняти ♪
♪ Сопучи й відсапуючись Нас зненацька не заскочити ♪
♪ Коли ми прориваємося крізь стіни Зносимо їх ♪
♪ Коли чуєш Як виють вовки ♪
♪ Сиди тихо ♪
♪ Із полум'я ♪
♪ Із тіні вийшли сміливці ми ♪
♪ Ми сміливці ♪
♪ Із тіні вийшли сміливці ми ♪
♪ Ми сміливці ♪
♪ А, серце пітьми Коли ми починали ♪
♪ Рани й шрами Які ми носимо як зірки ♪
♪ Ми гострі як лезо Ріжемо залізо ♪
♪ Із серцем лева ♪
♪ Палаємо як іскри ♪
♪ Коли ми прориваємося крізь стіни Зносимо їх ♪
♪ Коли чуєш Як виють вовки ♪
♪ Сиди тихо ♪
♪ Із полум'я ♪
♪ Із тіні вийшли сміливці ми ♪
♪ Ми сміливці ♪
♪ Із тіні вийшли сміливці ми ♪