EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Mine damer og herrer, hans kongelige højhed Prins Harry.
Det står klart for mig, at mange af de
problemer folk støder på, både i militæret og i det
øvrige samfund, altid bunder i
mental sundhed. Men alligevel har støtten til mental sundhed haltet
bagefter alt for længe.
Da jeg kom i militæret, var mental sundhed, mental sygdom, et fy-ord.
En af de ting jeg er mest stolt af, er det
arbejde David Wiseman og jeg udførte ved at tale med folk i hæren. Vi opfordrede
dem til at acceptere at hvis mental sundhed betyder
mental sygdom, det gør det jo
ikke, men hvis det gør i hovedet på dig, så lad os lægge det til side
og tale om mental fitness.
Hvis der er et stigma inden for militæret,
så vil der være et stigma i samfundet. Så hvis vi vil tage hånd om
samfundets stigma, må vi gå forrest.
Der var aftener, hvor jeg håbede, jeg ikke ville vågne næste morgen.
Det er utroligt vigtigt for folk.
Jeg er glad for, du har det sådan. Jo
mere folk bliver utilpasse, des mere føler jeg, der er
behov for at tale om det.
Det forandrer og redder liv.
Mental fitness er at kunne lære dig selv
mental robusthed, mere end bare at vente på, at problemerne opstår. Og det
gælder hvert eneste menneske på planeten.
Og du er stadig i tjeneste.
-Syvogtyve og et halvt år. -Du godeste.
Man kommer hjem og den første glæde ved at være hjemme begynder at fortage sig.
Og når glansen er gået af, begynder mareridtene.
Din mand var inde i? Min mand tjente i 23 år. Han døde i
nitten. Han var en af de 22 den dag.
I USA BEGÅR 22 VETERANER SELVMORD HVER DAG
Det føles personligt, for jeg har altid
følt at hvert liv, der er tabt kunne have været et liv reddet, og jeg mener,
samfundet kan gøre det bedre for folk, der har tjent deres land.
Hun sagde, hun ville have selvtillid. Hun
ville være i stand til at grine, til at smile, til at føle sig lykkelig igen.
Sally Renard er Invictus Games-mester.
Men det jeg har set gennem Invictus Games,
gennem fællesskabet og også fra mine egne erfaringer, er,
at hvis man sætter sig
noget for, kommer der næsten altid noget godt ud af det.
Men se Storey komme forbi. Beruashvili
har måske gjort nok for at holde ham på afstand, og det ser ud som
om, han er færdig. Han gav alt.
INVICTUS GAMES: HJERTEBLOD OG VILJESTYRKE
USYNLIGE SÅR
6 MÅNEDER TIL LEGENE
VÅBENBRØDRE
DANMARK SVENDBORG
Jeg kan næsten høre lydene. Jeg kan
næsten lugte hvordan det var nede i ørkenen.
Jeg ville hjælpe andre ved at være soldat,
og jeg troede, jeg ville gøre en forskel i verden.
Vi var det første danskerhold i Irak.
Så jeg vidste ikke, hvad jeg skulle forvente.
I Danmark har vi kun haft 44 soldater med
fysiske skader, så vi løb hurtigt tør, men vi har tusinder
af mennesker, der lider
af mentale skader. Usynlige skader. Vi kan ikke se dem.
TEAM DANMARK BESTÅR AF FOLK, DER LEVER MED POSTTRAUMATISK STRESS
Hvis man vil udvikle sig, må man være
motiveret for at træde ud af komfortzonen og lære.
Det har været svært for mig at genskabe
forbindelsen til andre, så det var vigtigt for mig at
finde Invictusfællesskabet.
Jeg håber, vi finder hinanden igen som et hold, og at jeg finder mig selv.
Alle vores medlemmer har PTSD, men den er
ikke permanent. Når den hænger ved en, er det på grund af andre traumer eller
problemer, man har med sig fra fortiden. Og derfor er det også vigtigt at
forholde sig til disse problemer.
Jeg kan kun tale ud fra mine egne
erfaringer. Min tur til Afghanistan i 12, hvor jeg fløj Apache. Mit liv blev trævlet
op
efter det. Og det, der triggede mig var at komme hjem fra Afghanistan, men det, der
kom frem var ting fra 1997, da jeg var tolv.
Jeg mistede min mor i så ung en alder.
Det traume var jeg aldrig rigtig opmærksom på, det
blev aldrig omtalt, jeg talte
ikke om det, og jeg undertrykte det, som de fleste unge ville
have gjort. Men da det
hele så kom fossende ud, var jeg helt oppe at køre. Hvad
foregik der her? Nu følte
jeg alting i modsætning til at være lammet.
Den største kamp for mig var menneskerne.
Ingen omkring mig kunne hjælpe. Jeg havde ikke den støtte, det netværk, eller den
eksperthjælp til at blotlægge, hvad der foregik i mig.
Desværre, som for de fleste, er det først
når man ligger på gulvet i fosterstilling, at man overvejer terapi, mens man ønsker,
man havde gjort noget ved det tidligere. Og det er det, jeg gerne vil ændre på.
På jeres pladser.
Jeg har hele tiden ønsket, at Invictus
Games og den støtte der medfølger hele tiden, vil være et net til at fange disse
individer. Man kan ikke bare skrive sig op til legene og håbe på man får
en plads. Den tid er forbi.
Udvælgelsesprocessen for de fleste lande baserer sig på dem, med mest behov.
Rejsen til legene har været hård for
mange af disse mennesker. Det er en stor udfordring og en stor bedrift for alle
at kaste sig ud foran seks-syv tusinde mennesker.
Og han vinder med et godt forspring.
Og det er rigtig sportslig optræden, han hjælper Michael Jansen.
Han har kæmpet med PTSD. Og har sagt,
han vil lære at stole på andre igen. Kammeratskab, solidaritet,
støtte. Invictusfamilien.
SOMMEREN 2021 INDEN DEN RUSSISKE INVASION
-Hej, din søde skiderik. -Hvad satan…?
Der er varmt her, hvad? Hvad så? Skal I træne os?
-Hvad skal vi lære jer? -Det hele.
I Ukraine har vi haft over 400.000 i
tjeneste siden 14. Vi skal forstå, at de ikke alle sammen har fysiske skader.
Nogle af dem har alvorlige psykologiske følgevirkninger.
For nogle af vores teammedlemmer er det
første gang, de ser en psykolog og taler om traumer.
Gør du det på et ben? Eller mens du sidder på røven?
Er du okay uden hjælp?
Ja.
Er det skudsikre veste? De er for skrigende. Snigskytterne ser jer.
Flaget?
Sådan!
Pas på, mand.
Du er for vild.
Rusland fortsætter med at lægge pres,
ikke bare på Ukraines energisektor, men også ved at fremvise deres arsenal og
afholde
militærøvelser tæt på grænsen. Ukrainske efterretninger fortæller at det ikke er
invasionsforberedelser, men intimidering.
Jeg tror, det er et geopolitisk spil. Folk
prøver bare at overbevise sig selv om at alt er okay. Nogle er født til krig, og
andre lærer at kunne lide den. For hvis man gør noget i lang tid uden at
kunne lide det, bliver man sindssyg.
Jeg elsker mit job, jeg elsker at redde
folk. Hvis jeg ikke havde lært mig at elske det, ville jeg være blevet sindssyg.
Måske ikke sindssyg, men traumatiseret. Sådan er det.
Men jeg er klar til at lægge det bag mig og fortsætte.
125 DAGE INDEN RUSLANDS INVASION
Så du skal ikke med i ro-konkurrencen?
Jo.
Så, roning, bueskydning…
Og så basketball. Det er det.
Det er nok.
Der var 800 ansøgere, der ville med på holdet.
Glimrende.
Og de valgte 32.
-Spiller du lotto hver gang nu? -Godt for dig.
Bare jeg gjorde. Jeg tror, det bliver det bedste i verden. Det her Invictus Games.
Jeg ansøgte til Invictus Games for at
komme ud af min komfortzone, for at se min frygt i øjnene.
Jeg havde lige en trigger.
-Jeg var… -Hvad skete der?
Ja, ilden derovre.
Det får mig tilbage i situationen.
Steg pulsen? … Kan du mærke dine
hænder? Rør ved dine hænder og træk vejret.
Rolige åndedrag.
Jeg gik ned.
Godt klaret.
Når jeg bliver triggered, er jeg tilbage i
traumet. Jeg har flashbacks og ved nogle gange ikke hvor jeg er, og nogen
må kalde mig tilbage i nutiden.
Det er en slem følelse at blive gjort
bange af traumet. Det er ikke noget, jeg ønsker for nogen.
Det her er noget julepynt, jeg lavede
sidste år og gav til alle mine holdkammerater.
Sløjdkurset er en del af min behandling.
Det her er mit første portræt af mig selv fra den første træningslejr.
Og det her er min bedstemor, Barbara Whitehead. Hun var ligesom min klippe.
Min barndom var ikke lykkelig. mine forældre gjorde deres bedste.
Men jeg tror, de led under problemer, de
ikke kunne få hjælp til. Og jeg var ung og forvirret over,
hvorfor de var, som de var.
Jeg ville bare væk, og jeg vidste ikke, hvor jeg skulle tage hen.
Og da jeg var gammel nok til at komme i hæren, gjorde jeg det.
SØMÆND STRØMMER I LAND EFTER NATO-ØVELSE
Det er vores skib. En tanker. Mit job var at hive linerne ind ved brændstofdepoter
og… fylde på skibet. -Interessant.
Hvad laver du her?
-Jeg observerer. -Betragter tingene.
Da jeg kom tilbage gjorde mine problemer
mig til alkoholiker. Jeg kunne ikke være i et forhold. Og jeg boede på gaden et år.
På herberg og under broer, i skoven, mens jeg prøvede at overleve.
Det har været en rejse for mig siden
barndommen. Jeg er glad for, jeg blev udvalgt til Invictus Games.
Jeg er beæret og vil gøre mit bedste.
5 MÅNEDER TIL LEGENE
I dag er vi her med jer, fordi vi mindes.
Dem der ofrede deres liv for at give os chancen for et bedre liv.
Ære være heltene
Putin er et pikhoved!
BESÆT MIG IKKE
Jeg tror, krigen forandrede mig. I 14, da
krigen begyndte var min datter 11. Det var meget svært for
mig at forlade hende og
min mand Vadym. Jeg gør, hvad jeg kan for at beskytte dem, holde dem væk fra de ting
der sker under krigen. Vores navne kan forandre sig gennem livet. Jeg er endda
begyndt at overveje at gå i civilt tøj.
Jeg hedder Julija, kaldenavn Taira. Jeg
tror at Julija og Taira er forskellige mennesker. Taira er ikke en person. Taira
er en kanyle eller en årepresse. Taira er en kammerat, som taler fra hjertet med en
bror. Og mig, jeg er bare ingen. Bare et lille tandhjul. Måske bliver Taira en dag
en ting fra fortiden og noget andet kommer efter, men jeg bliver
heller aldrig Julija igen.
Jeg er taknemlig for… ideen om Invictus.
Jeg skal lige tørre snot væk, og så kan vi fortsætte.
Virkelig godt.
-Skal du også have harpiks til dem? -Nej. Du vænner dig til det. De sidder
måske ikke rigtigt. Du må spille alligevel.
Nogle gange sidder de fast på fingrene.
Det bliver hårdt arbejde i dag, folkens.
Klem på og nyd det. Husk, at al kritik skal være konstruktiv, ikke
destruktiv… Siger han.
Da jeg forlod hæren var der ingenting. Og
dermed heller ingen rutiner, intet at gøre hver dag, intet at se frem til. Men
gennem tiden er jeg begyndt at gøre meget mere.
Det er weekenderne med Invictus jeg
glæder mig til. Det er min aften i byen med drengene, det er miljøet og
drillerierne og alt det andet, der følger med.
Så vi skal arbejde med criss-cross. Lad os se, hvordan det går.
Han kører derop, og han kører efter, han fortsætter ned og han er fri.
Han startede med at være stille, men efter
han blev kaptajn er han begyndt at komme ud af sin skal.
Sådan at… være i nærheden derovre. Så rykker du.
Ja. Lad os gøre det.
Han skriger ikke ad alle. Han er typen,
der ligesom lokker det ud af folk. Og det er det, en kaptajn skal kunne.
Gruppen klarede det godt, faktisk. Vi har
det sjovt sammen. De er alle sammen nede på jorden, og det er det, jeg har fået
tilbage fra dem, at være sammen med dem jeg kender og jeg nyder at
være sammen med dem.
Det var godt. God aflevering, Vick.
Det er fordi vi piger kan multitaske. Vi kan gribe en bold og se efter næste
aflevering. -Åh, klart.
Jeg er glad for at have fået muligheden. Når vi afmønstrer er nogle uhøflige og man
har et usynligt handicap. Man gennemgår en masse forandringer.
Folk kan være meget fordømmende.
Ja. Og det udløser en tilstand hvor jeg
drikker et par flasker vodka og spiser 100 piller. Jeg syntes ikke, det var værd
at leve længere og så vågnede jeg på hospitalet mens jeg brækkede kul op.
Kom væk.
Når de bliver trætte, bliver de nogle bøller, og så opnår
man ikke noget længere. -Nej, men det er godt at få dem kørt op.
Åh ja.
Det handler ikke om medaljerne, men om
at komme derhen og opnå noget, de ikke troede, de kunne.
Kom her, ind på midten.
Men hvis du spørger alle på holdet, vil de have guld. De har en god chance.
Nu begynder I at mundhugges. Det er det
der sker, når man bliver træt. Man laver dumme
afleveringer. Når vi får bolden
på vores banehalvdel, så fald ned. Vi bestemmer hvad vi vil med
spillet. Ikke modstanderen.
Når man forlader hæren, forlader man en institution. Bedringen med sport er
fantastisk.
For dig er det ligesom at give noget tilbage til hæren efter alle de år, ikke?
Jeg plejer at sige til dem: Kom og spil rugby, og så siger
de, jeg ved ikke rigtig… Kan du klare én gang?
Vi får det også godt af at hjælpe de mennesker der har savnet dem.
Se, det er et godt billede. Jeg havde hår
dengang. Det var tider, hvad? Jeg er da en lækker fyr, ikke?
Nej.
Hvad er det, de hedder? Ettere, ikke?
Se lige dit hår. Og så begyndte jeg på Invictus. Jeg har trænet holdet siden 14
og jeg har været så heldig at være til alle kampene som cheftræner. Jeg ser
ud som om, jeg er i action, hvad?
Ja, du ser ud til at spille.
-Der ventede vi på linje. -Prins Harry.
Prins Harry kom forbi og de havde alle sammen harpiks på hænderne.
Alle smittede af på ham.
Han fik harpiks på skjorten og jakken. De var virkelig sjove.
Nogle frække drenge.
Så er det den store finale,
Storbritanien mod USA. Acceleration… og scoring.
Hvis man kunne hælde stemningen på flasker, ville de være en formue værd.
Walker på linjen.
Vi trænere blev puffet længere ind, da de
kom på bænken, men vi kunne stadig ikke høre, hvad de sagde, det var så højt.
Nedtællingen er i gang.
Tiden går…
Vi scorede det sidste mål i sidste sekund
for at vinde guld. Det var genialt. Hele salen eksploderede. Det var fantastisk.
Det er finalen. Big G eller TEAM GB.
DANMARK SVENDBORG
KASPER HOLM HENRIKSEN TEAM DANMARK
CLAUS BODILSEN DANSK INVICTUS TEAMMANAGER
Det er et nyt mål, og… jeg bliver ked af det nu. Vi må stoppe. Ja.
Lille skat?
Ej, altså.
Hvem er hunni? Du er hunni. Hvem er det her?
Jeg har travlt med opvasken.
Der er noget mystisk dernede, du må have hånden derned.
Noget klamt snask.
Jeg ved ikke, om det er snask.
Det er et helt økosystem.
Wow, de dufter endda.
Ligesom roser dufter.
Militærroser.
Militærroser til en militærdame. Det er passende.
Vores forhold er fint, men jeg tror ikke,
det er et normalt mor-datterforhold, for i lang tid så jeg hende ikke fast. Det er
det liv, jeg er vant til. Og jeg havde ikke noget valg. Så jeg lærte at leve med
det.
-Okay, kom så. -Denne vej?
Ja. Kom.
Hun er kommet hjem og har planer om at
renovere vores hus. Måske kan hun påtage sig det civile liv.
Her.
Min livret.
Karamel?
Nej, ikke karamel. Hvad kan far lide?
Åh, den her er til far mod dårlige nerver. Det er en Pop-It.
Hvad er det?
Pop-It?
Anti-stress.
Det er ham, der skriger højest.
Den kat lever et jammerligt liv.
Du er god til at skære ost.
Kaviaren er god. Og pølsen.
Jeg er ikke god til pølse.
Det skal du være.
Jeg er taknemlig for Vadym, et utrolig
klogt menneske, afbalanceret, stærk. Vi har været sammen i lang tid. 25 år.
Hovedemnet er Ukraine og koncentrationen af russiske tropper ved grænsen. Det Hvide
Hus har fremlagt det under forhandlingerne.
Biden vil tilbyde Putin diplomatiske
løsninger til at afspænde situationen nær den ukrainske grænse.
Hvis krigen kommer, går vi i krig. Hvis der ikke bliver krig, nyder vi vores
sandwicher. Enkelt. Hvad vil du ellers have?
56 DAGE INDEN RUSLANDS INVASION
ABC's Patrick Reevell er landet i Kiev. God morgen, Patrick.
God morgen, Eva. Her i Ukraine fortsætter
usikkerheden, men med et håb om diplomati i Geneve. Rusland, derimod,
fortsætter med at sende tropper til grænsen.
Her til morgen spejder og venter
ukrainske soldater i de snedækkede skyttegrave i
Østukraine. Lige over grænsen afholder russiske styrker militærøvelse.
Samtaler i Geneve mellem USA og Rusland
har måske givet lidt håb, men de har ikke mindsket frygten for en russisk invasion.
3 MÅNEDER TIL LEGENE
Ukraine er helt fremme i vores
bevidsthed, for de bliver historien, og hvordan vi støtter dem psykologisk bliver
også
historien. Vi har været i kontakt med teammanageren Oksana.
Vi taler sjældnere, så vi er ret
bekymrede. Det er et spørgsmål om at holde kontakten. Vi gør hvad vi kan for at
støtte, for det er virkelig vigtigt.
Hvordan klarer holdet det? Hvad er deres sindstilstand i øjeblikket?
De trænede stadig indtil for et par uger
siden, men det er meget sandsynligt, de bliver indkaldt for at kæmpe. Vi
arbejder på at få folk derhen. Vi må bare holde godt øje og støtte dem, så godt vi
kan.
Jeg tror, begivenhederne i Ukraine vil
vise os vigtigheden af Invictusfællesskabet i endnu højere grad.
En update på legene? Richard?
De deltagende nationer ser frem til
dem. De vil gerne bringes sammen. Deres tilmeldinger er kommet. Der er flere
holdsporter end der var i Sydney. Og alle er spændte.
Er der andet? Okay, tak skal I have. Vi har været vidt omkring i dag. Tak.
Tak.
DANMARK VEJEN
For at klare de dårlige dage, har jeg lært at min medicin er at komme ud.
Da jeg begyndte at cykle, var det ligesom
at køre i en tunnel. Jeg så ikke, hvad der foregik omkring mig.
Og pludselig, en dag, var det som om det
hele åbnede sig og jeg så, hvad der var omkring mig. Jeg begyndte at kunne
lugte til skoven og havet. Det var en af de første gange, jeg
følte mig i live igen.
Det giver slip på alle de dårlige ting. Jeg bliver klar i hovedet.
Jeg fortaber mig i det, spiller i
øjeblikket frem for at tænke på øjeblikket. Når man begynder at tænke over
øjeblikket, er man fortabt.
Bueskydning… jeg troede, det var en sport for to hænder.
For en som har ligget på sofaen i otte
år og ikke haft nogen retning, ikke vidst hvad jeg skulle gøre, var det
sådan, jeg kan klare det. Ja.
Jeg har mødt mange, som har givet mig
optimisme. Det er udfordrende, men jeg elsker følelsen af
at have udrettet noget på
målstregen. Jeg føler mig fornyet bagefter, sådan er det.
Nu er vi midtvejs gennem træningen og på lørdag mødes vi med trænerne.
Sport lader dig forbedre kroppen, sindet
og følelserne. Man kan altid gå længere, altid blive bedre.
Glæde, afsky, frygt. Alle de følelser
tvinger os til handling. Og sport lader os genoptræne nervesystemet.
Fyld lungerne med luft.
Og en rolig udånding.
Er alle parate?
En af nøgleopgaverne fonden har i dag er
at finde dem, der sidder i sofaen og glor på fjernsynet, og som aldrig vil forlade
huset. De er svære at nå. Der er kun et øjeblik til at overbevise det menneske om
at uanset, hvad deres plan er, uanset hvad de tænker på og hvor dårlig deres
dag er, vil det ikke vare for evigt.
Men vi har et fællesskab og mange af dem
vil føle, de har fundet sig selv igen efter legene. De redder liv, hver dag.
4 DAGE INDEN RUSLANDS INVASION
Jeg har brug for Invictus for at komme mig.
Men krig lader os ikke slappe af. Den
lader os ikke begynde at leve et normalt liv.