Hyvä yleisö, prinssi Harry.
On selvää, että monet ihmisten ongelmista ja vaikeuksista,
niin armeijassa kuin yhteiskunnassa yleensäkin, alkavat mielenterveydestä.
Silti mielenterveysasioita on ylenkatsottu liian kauan.
Kun itse liityin armeijaan,
mielenterveys ja psyykkinen sairaus olivat kirosanoja.
Olen ylpeä siitä, että olemme David Wisemanin kanssa -
puhuneet asiasta armeijan sisällä.
Kannustimme heitä hyväksymään sen,
että jos mielenterveys on heille sama kuin mielisairaus, mitä se ei ole,
mutta jos he ajattelevat niin,
niin unohdetaan se ja puhutaan henkisestä kunnosta.
Jos sillä on armeijassa stigma, niin on myös yhteiskunnassa yleisestikin.
Eli jos tahdomme poistaa stigman, meidän on näytettävä esimerkkiä.
Menin joskus nukkumaan toivoen, etten aamulla heräisi.
Tämä on näille ihmisille tajuttoman tärkeää.
Hienoa kuulla.
Mitä enemmän se vaivaannuttaa, sitä enemmän siitä on puhuttava.
Se voi muuttaa koko elämän ja pelastaa hengen.
Henkinen kunto on sitä, että kehittää henkistä kestävyyttään,
eikä vain jää tuleen makaamaan.
Ja se koskee ihan jokaista ihmistä maan päällä.
Olet yhä palveluksessa?
27 ja puoli vuotta takana.
Kotiinpaluun jälkeinen ensihuuma ajan oloon hälvenee.
Kun se alkaa haihtua, alkavat painajaiset.
Kauanko miehesi palveli? -Hän palveli 23 vuotta.
Aivan.
Hän kuoli vuonna 2019.
Hän oli yksi niistä 22 per päivä.
Joka päivä 22 veteraania tekee USA:ssa itsemurhan.
Tunnen sen omakohtaisesti, koska olen aina ajatellut,
että jokainen menetetty elämä olisi voitu pelastaa.
Ja me voimme yhteiskuntana toimia paremmin,
varsinkin niiden eteen, jotka ovat maataan palvelleet.
Paikoillanne.
Hän sanoi haluavansa itseluottamusta.
Hän halusi nauraa, hymyillä, tuntea vielä kerran onnea.
Sally Renard on Invictus-kisojen mestari.
Olen todistanut Invictus-kisojen,
tämän yhteisön ja omien kokemusteni kautta,
että kun johonkin paneutuu, siitä seuraa lähes aina -
jotain hyvää.
Katsokaa Storeyn nousua!
Beruashvilin kiri voi riittää pitämään hänet takana,
ja niin siinä käy! Hän antoi kaikkensa!
MATKA KOHTI INVICTUS-KISOJA
NÄKYMÄTTÖMIÄ VAMMOJA
KUUSI KUUKAUTTA KISOIHIN
SOTILASVELJET
TANSKA
Voin melkein kuulla ne äänet.
Voin melkein haistaa, miltä siellä aavikolla tuoksui.
Halusin sotilaana auttaa ihmisiä,
ja ajattelin, että muuttaisin maailmaa.
Kuka tulee?
Hei.
Olimme Irakissa ensimmäiset tanskalaissotilaat.
En siis tiennyt, mitä odottaa.
Milloin lähdit Irakiin? -Vuonna 2004.
Tämä on Al-Qurnahista.
Näimme Al-Qurnahin kaduilla kovaa taistelua.
Kerran nappasin ammukseni -
ja juoksin toisen sotilaan luokse.
Minun piti juosta suoraan pellon poikki.
Kuulin, miten lähelle laukaukset osuivat.
Siitä alkoi PTSD.
Leiriimme iskeneet pommit jättivät myös jälkensä.
Kun istuin pommisuojassa miettien, osuvatko granaatit.
Silloin lakkaa olemasta läsnä.
Palataan siihen päivään, kun jouduit sairaalaan.
Muistan sen selvästi.
Se Kasper oli täysin poissa pelistä.
Silmäsi olivat ihan elottomat.
Silloin aloin menettää uskoni elämään.
Aloin miettiä,
että jos elämä oli tässä, miksi edes olin täällä.
Se oli outo päivä. -Se oli rankka päivä.
Niin oli.
Oli se.
Iloinen Kasper lähti. -Kyllä.
Ja kotiin palasi toinen Kasper.
Meillä on Tanskassa vain 44 fyysisesti vammautunutta,
eli väki loppui pian kesken.
Mutta meillä on tuhansia henkisistä vammoista kärsiviä.
Ne ovat näkymättömiä vammoja. Niitä ei voi nähdä.
Tanskan joukkue koostuu ainoastaan traumaperäisestä stressistä kärsivistä.
Tämän session tarkoitus on luoda energiaa.
Ensimmäinen ryhmä voi tulla.
Jos muut arvaavat, hyvä juttu.
Voitte jälkeenpäin kertoa, mikä laitteenne on.
Saa nähdä, miten tämä onnistuu.
Kehittyminen vaatii motivaatiota -
poistua omalta mukavuusalueelta ja oppia uutta.
Muurahaiskarhu?
Jee!
Keksimme pölynimurin, joka putsaa kaiken.
Hienoa, siisti laite.
Minulla on ollut suuria vaikeuksia saada ihmisiin yhteys,
joten Invictus-yhteisö on ollut minulle hurjan tärkeä.
Toivottavasti löydämme toisemme taas joukkueena,
ja toivottavasti löydän itseni.
Kaikilla on PTSD,
mutta se ei ole pysyvä tila.
Mutta jos se jää päälle, se johtuu muista traumoista -
tai lapsuudessa koetuista ongelmista.
Siksi nekin on hyvin tärkeä hoitaa.
Voin puhua vain omasta kokemuksestani,
kun palvelin Afganistanissa vuonna 2011 helikopterilentäjänä.
Joskus sen jälkeen -
aloin hajoilla.
Minun kohdallani sen laukaisi paluu kotiin,
mutta esiin nousi asioita -
vuodelta 1997, kun olin 12.
Menetin äitini niin pienenä,
mutta en koskaan oikein tiedostanut sitä traumaa.
Siitä ei puhuttu. En koskaan puhunut siitä.
Tukahdutin sen, kuten useimmat nuoret tekevät.
Mutta kun se alkoi ryöpytä ulos, hypin pitkin seiniä.
Mitä ihmettä?
Tunsin yhtäkkiä kaiken enkä ollutkaan turta.
Vaikeinta minulle oli se, ettei kukaan läheinen voinut auttaa.
Minulla ei ollut sitä tukiverkostoa tai ammattiapua,
jonka avulla selvittää, mikä minua vaivasi.
Kuten useimmat, valitettavasti minäkin harkitsin terapiaa -
vasta sitten, kun makasin sikiöasennossa -
ja varmaan toivoin, että olisin käsitellyt ne asiat aiemmin.
Siihen haluan muutoksen.
Paikoillanne.
Olen aina halunnut Invictus-kisojen -
ja sen tuoman ympärivuotisen tuen -
toimivan turvaverkkona niille ihmisille.
Invictus-kisoihin ei voi vain ilmoittautua ja toivoa paikkaa.
Ne ajat ovat takanapäin.
Useimmissa maissa valinnat ratkaisee se, ketkä tarvitsevat sitä eniten.
Monelle matka kisoihin on ollut todella rankka.
Se on valtava haaste ja valtava urotyö kenelle tahansa,
kun panee itsensä likoon jopa 7 000 ihmisen edessä.
Hän voittaa tämän helposti.
Tässä näkyy heti kunnon urheiluhenkeä.
Hän auttaa Michael Jansenia.
Hän on kärsinyt traumaperäisestä stressihäiriöstä.
Ja hän on sanonut haluavansa oppia taas luottamaan ihmisiin.
Toveruus, solidaarisuus, tuki.
Invictus-perhe.
UKRAINA KIOVA
KESÄ 2021
ENNEN VENÄJÄN HYÖKKÄYSTÄ
Hei, rakas munapää.
Mitä helvettiä?
Aika lämmin, vai mitä?
Mikä meininki? Opetatko sinä meitä?
Mitä pitäisi opettaa?
Kaikkea.
Ukrainassa on yli 400 000 ihmistä,
jotka ovat palvelleet vuodesta 2014 alkaen.
Kaikilla heistä ei ole fyysisiä vammoja.
Osalla heistä on vakavia psykologisia ja mielenterveyden ongelmia.
Jotkut joukkueemme jäsenistä -
puhuvat nyt ensi kertaa traumoistaan psykologille.
Hiihdätkö yhdellä jalalla?
Vai perseelläsi?
Pärjäätkö yksin? -Pärjään.
Ovatko liivit luodinkestäviä?
Liian räikeitä. Tarkka-ampujat näkevät.
Taira. -Lippu?
Anna lippu.
Olkaa varovaisia.
Hitto joo!
Pidä kiinni.
Hyvä yritys.
Varo vähän.
Syeryi rulettaa.
Olet melkoinen peto.
Nyt surffataan.
Venäjä painostaa paitsi Ukrainan energia-alaa,
myös esittelemällä aseitaan -
ja pitämällä rajalla uhkaavia sotaharjoituksia.
Mutta Ukrainan tiedustelupalvelun mukaan se ei valmistaudu hyökkäykseen.
Se vain pelottelee.
Pidän niitä geopoliittisena pelinä.
Väki yrittää vakuutella itselleen, että kaikki on kunnossa.
Nämä ihmiset ovat syntyneet sotimaan tai ovat alkaneet pitää siitä.
Koska jos tekee pitkään jotain vasten tahtoaan, tulee hulluksi.
Rakastan työtäni, ihmisiä on hienoa pelastaa.
Jos en olisi opetellut pitämään siitä, olisin tullut hulluksi.
Tai en ehkä hulluksi.
Mutta olisin paljon traumatisoituneempi.
Mutta olen oikeasti valmis jättämään sen kaiken taakseni.
125 PÄIVÄÄ ENNEN VENÄJÄN HYÖKKÄYSTÄ
KANADA
Et siis aio osallistua soutuun?
Aion.
Olet soudussa, jousiammunnassa…
Ja koripallossa. En muissa. -Koripallo.
Se riittää.
Joukkueeseen haki 800 ihmistä.
Loistavaa.
Siihen valittiin 32.
Kai olet lotannut? -Kunpa olisin.
Näistä kisoista tulee parhaat.
Näistä Invictus-kisoista. -Niin.
Hain Invictus-kisoihin päästäkseni pois mukavuusalueeltani,
kohdatakseni pelkoni.
Älä päästä tulta sammumaan.
No niin. Palaa.
Hei, Caelin? -Niin?
Jokin laukaisi pahan olon.
Selvä. -Niin…
Selvä.
Yritän…
Mitä tapahtui? -Mitä?
Mitä tapahtui?
Tuo tuli.
Selvä.
Se vei minut siihen hetkeen.
Nousiko syke?
Katso käsiäsi.
Koskettele käsiäsi. Hengitä.
Ja hengitä.
Hengitä hitaasti ulos.
Se auttoi. Hyvä.
Hyvä!
Hyvin tehty.
Hyvin hoidettu. -Joo.
Kun se olo iskee, palaan siihen traumaan.
Saan muistikuvia enkä joskus tiedä, missä olen,
ja jonkun on komennettava minut takaisin nykyhetkeen.
Se on kamala tunne, kun pelkää traumaansa.
En toivo sitä kellekään.
Tein viime vuonna tällaisen joulukoristeen -
kaikille joukkuetovereilleni.
Se oli osa terapeuttista puutyökurssiani.
Tämä on ensimmäinen omakuvani ensimmäiseltä harjoitusleiriltä.
Ja tässä on isoäitini Erva Whitehead.
Hän oli minulle kuin kallio.
Lapsuuteni ei ollut onnellinen.
Vanhempani yrittivät parhaansa.
Mutta he kamppailivat -
ongelmien kanssa, joihin eivät saaneet apua.
Olin nuori enkä käsittänyt,
miksi he olivat sellaisia kuin olivat.
Halusin epätoivoisesti pois mutten tiennyt, minne mennä.
Liityin armeijaan heti kun ikä riitti.
Siinä on tankkerimme.
Minun tehtäväni oli asettaa letkut tankkauspaikalla.
Niinkö? -Ja tankata laiva.
Kiinnostavaa.
Mitä sinä tässä teet? Ihastelet maisemia.
Niin, tarkkailen.
Kotiin palattuani -
ongelmat kärjistyivät, samoin juominen.
Minusta tuli loppuiäkseni alkoholisti.
Tuhosin kaikki suhteet.
Katu oli paikka, jossa…
Olin vuoden kadulla.
Asuin siltojen alla,
metsissä, yritin selviytyä.
Se matka on jatkunut lapsuudesta asti.
Hienoa, että minut valittiin Invictus-kisoihin.
Se on kunnia.
Yritän tehdä parhaani.
VIISI KUUKAUTTA KISOIHIN
UKRAINA KIOVA
Olemme kanssanne täällä tänään, koska muistamme.
Muistamme niitä, jotka uhrasivat henkensä,
jotta me saisimme paremman elämän.
Yhtenäinen Ukraina!
Eläköön Ukraina!
Kunnia sankareille!
Putin on mulkku!
ÄLÄ MIEHITÄ MINUA
Uskon, että sota muutti minua.
Vuonna 2014, kun sota alkoi, tyttäreni oli 11.
Oli hirveän vaikeaa jättää hänet ja mieheni Vadim.
Teen mitä teen suojellakseni heitä,
varjellakseni heitä siltä, mitä sodassa tapahtuu.
Elämän myötä ihmisen nimi voi muuttua.
Olen alkanut jopa harkita siviilivaatteiden hankkimista.
Nimeni on Juliia, kutsutunnus "Taira".
Taira ja Juliia ovat mielestäni kaksi eri ihmistä.
"Taira" ei ole ihminen, "Taira" on ruisku tai kiristysnauha.
"Taira" on toveri, joka istuu veljen kanssa puhumassa syvällisiä,
ja minä itse en ole kukaan, vain pieni hammasratas.
"Taira" voi olla joskus mennyttä, ja jotain muuta tulee tilalle,
mutta en minä enää Juliiakaan ole.
Olen erittäin kiitollinen -
Invictuksesta.
Pyyhin nyt räät, niin jatketaan sitten.
Ei hätää.
Oikein hyvä.
ISO -BRITANNIA
Pitääkö lisätä pitoa? -Ei.
Totuttele siihen. Ehkä se ei toimi. Sitä täytyy kokeilla.
Joskus se tarttuu sormiin tai peukaloon.
Tänään pidetään kova treeni. Kaikki peliin ja nauttikaa.
Muistakaa, että vain rakentavaa kritiikkiä,
ei lyttäävää. Vai mitä?
Paraskin puhuja.
Armeijan jälkeen elämä oli tyhjää.
Ei ollut mitään rutiinia, ei mitään tekemistä,
ei mitään, mitä odottaa. Aloin ajan mittaan puuhailla enemmän.
Odotan aina Invictus-viikonloppuja.
Saan viettää illan jätkien kanssa. On kiva tunnelma, hyvää läppää -
ja kaikkea muutakin hauskaa.
Otetaanpa crisscross-harjoitus. Katsotaan, miten se sujuu.
Tämä tyyppi menee tänne. -Ohi siitä.
Ja tämä tyyppi seuraa, jatkaa matkaa ja pääsee irti.
Hän oli ensin hiljainen,
mutta kapteeniksi tultuaan hän on alkanut tulla kuorestaan.
Pyörit tavallaan kentän päässä. Voit liikkua.
Hän ei huuda eikä karju kellekään.
Hän on sellainen tyyppi, joka houkuttelee muista parhaan esiin.
Kuten kapteenin pitääkin.
Tiimi teki loistotyötä.
Meillä aina nauru raikaa.
Kaikki ovat maanläheisiä ihmisiä,
ja saan heistä paljon voimaa,
koska saan olla näiden tuttujen kanssa, joiden seurasta nautin.
Tuo oli hyvä. Hyviä syöttöjä.
Koska tytöt osaavat multitaskata.
Nappaamme pallon ja etsimme jo syöttöä.
Olen innoissani tästä tilaisuudesta, joka minulle on annettu.
Armeijasta lähdettyä voi saada törkyä niskaan,
ja taakkana on näkymätön vamma.
Siinä käy läpi kaikenlaisia muutoksia. -Väki voi olla tuomitsevaa.
Se laukaisi henkisiä ongelmia, ja join pari pulloa vodkaa -
ja otin noin sata pilleriä.
Elämä ei tuntunut elämisen arvoiselta, ja heräsin sairaalassa,
hiilitabletteja oksentaen.
Vicki!
Mitch! Tule pois!
Anna mennä! Liikettä!
Odota!
Älkää nyt!
Otetaan alusta. Alusta!
He ovat väsyksissä ja alkavat äksyillä,
eivätkä saa mitään aikaan.
Totta, mutta on hyvä hiillostaa heitä.
Joo.
Eivät mitalit ole tärkeitä.
Tärkeätä on saavuttaa jotain,
mihin he eivät uskoneet pystyvänsä.
Tulkaa. Kaikki keskelle.
Mutta jos joukkueelta kysytään, kaikki tahtovat vain kultaa.
Tämä joukkue voi sen tehdäkin.
Alatte olla vähän änkyröitä.
Niin käy, kun väsyy. Pallot alkavat mennä minne sattuu.
Kun pallo saadaan hyökkäyspäätyyn, rauhoittakaa peliä.
Pelin ohjakset ovat meillä, eivät vastustajalla.
Kun eroaa armeijasta, silloin lähtee instituutiosta.
Urheilun kautta toipuminen on upeaa.
Kuin antaisit armeijalle jotain kaikkien vuosien jälkeen takaisin.
Haluan houkutella ihmiset pelaamaan matsin rugbya.
Moni vastaa, ettei tiedä, onko se kivaa.
Tuntuu hyvältä auttaa ihmisiä.
Näytän hyvältä. Tämä on hyvä kuva.
Minulla oli tukka.
Oi niitä aikoja.
Olin komea heppu, vai mitä? -Et.
Nämä ovat… Miksi niitä sanotaan… Katso.
Tuohon aikaan vielä pelasin.
Katso tuota permanenttiasi!
Ja sitten menin mukaan Invictukseen.
Olen valmentanut vuodesta 2014,
ja minulla on ollut onni olla joka pelissä päävalmentajana.
Aivan kuin olisin ollut kentällä. -Kuin olisit pelannut.
Tässä odotimme jonossa.
Prinssi Harry. -Prinssi tuli käymään.
Kaikilla oli liimaa käsissään.
Hänet sotkettiin liimalla. -Hänen paitansa ja takkinsa.
Tuhmia poikia. -Tosi hauska sakki.
No niin. Finaalissa vastakkain Iso-Britannia ja Yhdysvallat.
Kiihdytys… ja maali!
Sen tunnelman kun olisi saanut säilöttyä pulloon.
GB!
Walker maalilinjalle!
Me valmentajat huusimme heille,
kun he tulivat penkille, mutta eivät he siltä meteliltä kuulleet.
Lähtölaskenta on alkanut.
Aikaa on vielä.
Voitimme kultaa viimeisen sekunnin maalilla. Se oli upeaa.
Koko paikka räjähti.
Kertakaikkisen upeaa.
Finaalin voittaa Ison-Britannian joukkue.
TANSKA
Hei, Kasper.
Mukava nähdä.
Siistit mukit.
Kiitos.
Kiva ilma, mennään ulos.
Millaiset tavoitteet sinulla on kisaan?
Nyt tuntuu siltä,
että työsarkaa vielä riittää.
Invictus on minulle -
tärkeä ponnahduslauta, koska olen yrittänyt kaikkea.
Olen uuvuttanut lukemattomia psykologeja ja psykiatreja -
viettänyt pitkiä aikoja sairaalassa.
Koska vammasi vaikutti suuresti myös perheeseesi.
Valtavasti.
Tuli avioero, enkä voinut olla tyttärieni kanssa,
olin yksin ja elämän suunta ihan hukassa.
Mitä kirjoitit tavoitteiksesi?
Että tavoitteeni on tulla paremmaksi isäksi -
ja olla enemmän läsnä, kun olen tyttärieni kanssa.
Olla heidän kanssaan yksin ja pidempiä aikoja kerrallaan.
Siitä tässä on kyse.
Se on minulle uusi tavoite.
Alkaa itkettää. Täytyy lopettaa.
Jep.
UKRAINA KIOVA
Pikkuinen?
Voi luoja.
TAIRAN TYTÄR
Pikku hauveli.
Kuka tämä on?
Olen juuri tiskaamassa.
Siellä on jotain outoa. Käsi sinne vain!
Ällöttävää liejua.
Ei nyt sentään liejua…
Siinä on kokonainen ekosysteemi!
Nämähän tuoksuvat.
Ruusun tuoksu.
Armeijan ruusuja.
Armeijan ruusuja armeijan naiselle. Sopivaa.
Meillä on ihan hyvät välit,
mutta en voi sanoa, että se olisi tavallinen äiti-tytär-suhde,
koska oli pitkä aika, etten nähnyt häntä säännöllisesti.
Totuin siihen elämään.
Eikä minulla ollut vaihtoehtoja.
Totuin sellaiseen elämään.
No niin, mennään.
Tännekö? -Niin. Mene.
Hän on ollut poissa, mutta tuli kotiin ja suunnittelee taloomme remonttia.
Hän saattaa jopa tykätä siviilielämästä.
Tässä.
Suosikkini.
Toffeen makuista?
Ei toffeen.
Mistä isä tykkää?
Tämä rauhoittaa isän hermoja.
Mikä se on? -Se on Pop-it.
Mikä?
"Pop-it"?
Stressilelu.
Se huutaa aina äänekkäimmin.
Tämän kissan elämä on sietämätöntä.
Tiedän, että osaat viipaloida juustoa.
Kaviaari on muuten kelvollista. Ja makkara.
En osaa käsitellä makkaraa. -Pakko osata.
Olen kiitollinen Vadymille.
Hän on uskomattoman älykäs ihminen. Erittäin tasapainoinen ja vahva.
Olemme olleet pitkään yhdessä.
Kaksikymmentäviisi vuotta.
Pääaiheenamme on Ukraina -
ja Venäjän joukkojen keskittäminen sen rajalle.
Valkoinen talo ilmoitti, että neuvotteluissa -
Biden tarjoaa Putinille diplomaattisia keinoja -
liennyttämään tilannetta Ukrainan rajalla.
Jos sota tulee, lähdemme sotaan.
Jos sotaa ei tule, nautimme voileivistämme. Simppeliä!
Mitä muuta voisi kaivata?
56 PÄIVÄÄ ENNEN VENÄJÄN HYÖKKÄYSTÄ
ABC:n Patrick Reevell on nyt Kiovassa.
Huomenta, Patrick.
Huomenta. Kiitos. Täällä Ukrainassa tunnelma on epävarma.
Vaikka Genevessä elätellään diplomaattista toivoa,
Venäjä lähettää yhä lisää joukkoja rajalle.
Tänä aamuna ukrainalaiset sotilaat katsovat ja odottavat -
Itä-Ukrainan lumisissa juoksuhaudoissa.
Aivan rajan takana Venäjän joukot pitävät sotaharjoituksia.
USA:n ja Venäjän painavat neuvottelut Genevessä -
antoivat kenties toivoa,
mutta se ei ole hälventänyt pelkoa Venäjän hyökkäyksestä.
KOLME KUUKAUTTA KISOIHIN
Ukraina on mielessä, sillä valokeila on heissä,
ja meidän on mietittävä, miten tuemme heitä siinä valokeilassa.
Olemme olleet yhteydessä joukkuejohtaja Oksanaan.
Puhumme harvemmin, mikä huolestuttaa.
On seurattava tilannetta ja pidettävä yhteyttä.
Tuemme kaikin keinoin, sillä tämä on tärkeä juttu.
Miten joukkue pärjää? Mikä heidän henkinen tilansa on?
He harjoittelivat vielä viikko sitten,
mutta heidät saatetaan kutsua takaisin rintamalle.
Yritämme saada joukkueen kasaan.
Seurataan tilannetta tarkasti ja tuetaan parhaan kykymme mukaan.
Ukrainan tapahtumat korostavat entisestään -
Invictus-yhteisön tärkeyttä.
Kisapäivitys? Richard?
Osallistujamaat odottavat innoissaan.
He tahtovat kokoontua yhteen. Ilmoittautumiset on tehty.
Joukkueita on ilmoittautunut enemmän kuin Sidneyn kisoihin.
Ilmassa on suurta innostusta.
Onko muita asioita?
Kiitos. Saimme käsiteltyä paljon asioita. Kiitos.
Kiitos kutsusta.
TANSKA
Tervetuloa illan sessioon.
Haluaisiko joku kertoa?
Kahden ja puolen kuukauden päästä olemme siellä, ja kaikki huipentuu.
Toivottavasti menee hyvin -
ja huomaamme kaikki kehittyneemme.
Mitaleitakin voi tulla,
mikä olisi kirsikka kakussa.
En ole ehkä treenannut kovin paljon,
mutta olen koettanut kehittyä ihmisenä.
Sain juuri täyteen kolme vuotta ilman viinaa.
On tehnyt enemmän mieli vetää viinaa ja kokaiinia,
mutta olen yrittänyt hillitä sitä.
Koska lasteni ei tarvitse kasvaa ilman kunnon isää, kuten itse kasvoin.
Pahennan aina asioita, kun jään odottamaan -
seuraavaa vaikeaa vaihetta.
Miinoitit tosiaan oman polkusi.
Sitten on varmasti huono päivä.
Minulla on nyt työpaikka.
Sen takia minulla on vähemmän aikaa pojalleni.
Näin häntä juuri, hän täytti 18,
mutta autisminsa takia hän ei pidä fyysisestä kontaktista,
mutta silti hän halasi, kun näki minut.
Se oli mukavaa.
Meillä oli mukana pieni koiramme Albert, kun paikalle ilmestyi irtokoira.
Koirat alkoivat tapella.
Minulla oli kaksi vaihtoehtoa.
Voisin hyökätä toisen koiran kimppuun -
tai voisin huutaa omalle koiralleni ja komentaa sen luokseni.
Valitsin jälkimmäisen.
Onnistuin miettimään, ennen kuin toimin.
Miten käsittelet siinä tilanteessa syntyviä turhautumia?
Puran ne soutulaitteeseen.
Huonoina päivinä -
olen oppinut, että paras lääke on ulkoilu.
Kun aloitin pyöräilyn, tuntui kuin olisi ajanut tunnelissa.
En nähnyt, mitä ympärilläni tapahtui.
Yhtäkkiä kaikki avautui ja aloin nähdä ympärilleni.
Aloin haistaa metsän ja meren.
Se oli ensimmäisiä kertoja, kun tunsin olevani taas elossa.
Se purkaa ulos kaiken pahan.
Pää kirkastuu.
Uppoudun siihen,
minä vain pelaan siinä hetkessä enkä ajattele mitään.
Heti kun ajattelee sitä hetkeä, peli on menetetty.
Jousiammunta. Luulin sitä kaksikätisten lajiksi.
Olin maannut kahdeksan vuotta sohvalla ilman suuntaa,
tietämättä, mitä tehdä, kun tajusin, että hei, pystyn tähän.
Mahtavaa.
Olen tavannut uusia ihmisiä, mikä on tehnyt minusta optimistisemman.
Haastetta piisaa,
mutta nautin siitä tunteesta, kun selviytyy maalilinjan ylitse.
Sen jälkeen olo on kuin uudestisyntynyt.
Olemme ehtineet koulutuksen puoliväliin,
ja tänä lauantaina tapaamme kaikki kouluttajat.
Urheilu kohentaa kehoa, mieltä ja tunteita.
Aina voi tehdä enemmän ja paremmin.
Ilo, inho, pelko…
Kaikki ne tunteet pakottavat meidät toimimaan.
Ja urheilu mahdollistaa hermoston uudelleenkouluttamisen.
Nyt tämä homma alkaa käydä jännittäväksi.
Aloittakaa vetämällä syvään henkeä.
Vetäkää keuhkoihin ilmaa.
Rauhallisesti ulos.
Ovatko kaikki valmiita?
Hienoa. Loistavaa.
Nähdään, Kasper.
Olet mahtava.
Samat sanat. Kiitos avusta.
Aina.
Yksi säätiömme päätavoitteista on löytää ne,
jotka istuvat sohvalla ja tuijottavat televisiota -
eivätkä halua poistua kotoa.
Vaikeasti tavoitettavat.
On oikeasti vain yksi hetki aikaa -
vakuuttaa se henkilö,
mitä ikinä hän aikookin tai ajatteleekin,
miten paha hänen päivänsä onkin, että sekin menee ohi.
Mutta meillä on yhteisö, josta valtaosa -
yksissä kisoissa käytyään -
tuntee löytäneensä itsensä uudelleen.
Se pelastaa oikeasti henkiä joka päivä.
NELJÄ PÄIVÄÄ ENNEN VENÄJÄN HYÖKKÄYSTÄ
LÄÄKINTÄUPSEERI
Tarvitsen Invictusta kuntoutuakseni.
Mutta sota ei anna tilaisuutta rentoutua.
Se ei anna meidän aloittaa normaalia elämää.
Tekstitys: Päivi Vuoriaro