[alarm bipper]
[motor starter]
[publikum klapper i takt]
[computerstemme] Optagelse begyndt.
[kvinde 1] Stadion, som er nybygget,
som skal bruges til åbnings- og afslutningsceremonien.
Byggeriet skrider frem, hører jeg. Og det bliver ret flot.
Ja, og Kaiser Chiefs skal spille.
Vi får også en Team UK-samtale inden legene.
De får en god overraskelse. Du kan ønske dem held og lykke.
Godt. Forhåbentlig venter de ikke en anden.
Faktisk troede de, det var…
"Vi troede, det var Justin Bieber."
Perfekt. Ja, jeg glæder mig. Det bliver fint at se jer allesammen.
Det næste store spørgsmål er, om deltagerne er forberedte på,
hvad der venter dem i Haag om bare et par uger.
Ja, intet pres. Jeg glæder mig til den næste opdatering.
[optimistisk musik spiller]
INVICTUS GAMES: HJERTEBLOD OG VILJESTYRKE
[dommerfløjte]
[Jenks] Godt klaret. Hør efter, folkens.
Der er ingen superstjerner på holdet.
Hvis nogen synes, de er bedre end andre, så tal med Jayne, for hun er chefen.
[spillerne griner]
[træner 1] Fire, fem, og så fem mere.
-Hvad har du på programmet i dag? -Bueskydning, roning, svømning.
Kom så! Du kan klare mere.
Stille og roligt, du har masser af tid.
Spænd buen, sigt.
Jøsses.
Hvor blev den af?
[træner] Tag det roligt. Træk vejret.
Og til legene bliver det stort.
[Jenks] Hvis vi kan praktisere det, vi trænede i sidste uge…
Det bliver fantastisk.
Pressen kommer også.
Forhåbentlig kan vi udføre det i praksis mod Leicester Tigers
Godt, folkens, hav det godt, og vi ses i weekenden.
[spillere på engelsk] Vi ses.
[Jenks på engelsk] Pas på jer selv, allesammen.
[tv-vært på engelsk] I Sydspanien er jeg på husjagt
i den smukke kystby Mojácar.
BLOT EN UGE INDEN LEGENE KOLLAPSER TRÆNER JENKS HJEMME
OG BLIVER FUNDET AF SIN KONE JAYNE
HAN HAR FÅET ET SVÆRT HJERTANFALD
[Tom] Det står lidt uklart.
Jayne ringede til mig, da det skete.
Jenks holdt op med at trække vejret. Hans hjerte standsede.
Hun måtte give ham førstehjælp i 28 minutter eller sådan noget.
[spillere råber]
MED TRÆNER JENKS PÅ INTENSIVAFDELINGEN HAR TEAM UK INGEN CHEFTRÆNER
[spillere taler i munden på hinanden]
[spiller] Vi talte lige om det.
Whistler sagde, du var derinde, at du blev udvalgt.
Det er, som om Jenks har straffet mig før, så hvorfor?
[taler i munde på hinanden]
[terapeut] Kom bare ind.
-Skal vi sætte din stol frem? -Ja.
Okay. Lige ved døren.
[Darrell] 800 har ansøgt til legene. Og de valgte 32.
Hvorfor mig?
Jeg ved det ikke.
[terapeut] Det har været noget af en rejse. Den er ikke slut endnu.
[Darrell] Nej, ikke endnu.
Nogle gange har man dage, hvor man bare vil gemme sig.
[terapeut] Ja.
[træner] 2000 til 10.000 på stadion. I bliver nødt til at kommunikere.
Til legene bliver der måske endnu mere pakket.
Så vi må have fire på hver skive.
Her træner vi med to på hver skive.
Efter min militærtjeneste og det traume, jeg har oplevet,
er jeg bekymret for, hvad der kan ske i store menneskemængder.
Jeg vil ikke have nogen i mit personlige rum.
Hvis det sker, skal jeg finde en måde at slippe væk på.
Se dine sko.
-[Darrell] Det er lidt for tæt på. -[Caelin] Ja, det så jeg.
[Darrell] Jeg har flashbacks.
Og nogle gange ved jeg ikke, hvor jeg er.
[træner] Okay, tag jeres ting. Vend jer mod højre.
Jeg bedøvede mine problemer med en flaske sprut.
Og da jeg slap flasken, vidste jeg ikke, jeg havde evner indenfor sport.
Det eneste jeg kunne var at sidde med en flaske i hånden.
Og jeg vidste, hvordan man drak.
Jeg ved, der bliver tilbagefald.
Men jeg håber at deltage i Invictus-legene.
OTTE UGER TIL LEGENE
Er du ude af sengen? Kan du ikke få dine kontaktlinser i?
Du skal ikke gøre ligesom far.
Hvis den hopper ud for mig, putter jeg den i munden og tilbage i øjet.
Det er det, jeg siger, gør ikke som mig.
-[Tameah] Det er ikke så svært. -Kom så, du kan godt.
Du klarede det!
Kan du se? Hvor mange fingre er der her?
Okay, jeg skal træne nu. Jeg elsker dig.
[instruktør] Kryds ind over brystet. Skift øverste arm.
-[Gabe] Hun bytter rundt hver dag. -[instruktør] Lange stræk langs brystet.
Stil dig her det går fint. Jeg rammer dig ikke, det lover jeg.
[Gabe stønner]
Du drikker jo ikke. Drik vand.
Jeg tabte den.
STOL PÅ GABE DEN ENARMEDE BUESKYTTE
Den enarmede bueskytte. Det er mig. Høj, mørk, flot mand med én arm.
-Skal du bruge en hånd? -Skal jeg bruge en hånd?
[Gabe] Jeg kan lide dem i airfryer.
Jeg låner den, når du bliver træt af den.
[mand] Mine skal være brune, ikke hvide. Ikke lige min farve.
Ikke lige din farve? Kan du lide dem Justin-farvede?
Ja, sådan cirka.
[mand] Hvor skal du hen, Gabe?
Invictus Games.
Prins Harry afholder den konkurrence med et par års mellemrum.
Jeg deltager i bueskydning, svømning og roning.
[Avie] Okay.
Jeg har alt, mit lille hjerte begærer.
Lækkert. Jeg er mæt.
Fredag er den første.
-Jubilæet? -Mit jubilæum.
Ja. Se lige der.
[mand] Hvad siger du så?
Hvad lavede du den nat, du hørte, jeg havde været i en ulykke?
De ringede. Og hun troede, det var for sjov.
Og de gentog det. Og så sagde hun:
"Vent, hvem er det?" og begyndte at græde. Og hun fortalte mig, at…
[Gabes mor] Skal du græde nu?
Jeg begynder at græde.
Hun fortalte mig, du havde været i en ulykke,
og at du var død.
Og at de genoplivede dig.
[Avie] Og vi kørte hen for at se dig.
Jeg så dig og tænkte: "Gud vil tage sig af dig."
Jeg begyndte at bede for dig.
Vi havde vores kampe i barndommen,
men jeg sagde til mig selv,
at det jeg gennemgik, forberedte mig på det, jeg skal igennem.
Hele den her Invictus-proces, den er hård.
Jeg lægger så megen energi, fokuserer på den ene del af min krop.
Men hvad med resten af mig?
Når minderne kommer tilbage, og man tænker på
hver smertefuld oplevelse, man har haft…
Smerten er alt, man kan mærke og håndtere.
De traumatiske oplevelser, de ting, der er sket med mig.
Jeg har ingen kontrol over livet.
Jeg er midt i en storm på havet.
Jeg har altid opfattet mig som midt i stormen.
Det har jeg aldrig sagt før. [ler sørgmodig]
[hund gør]
[helikopter larmer]
[hund gør]
[reporter] I Voronezh Oblast tæt på den ukrainske grænse
er der en lejr af tjetjenske vagter med våben og udstyr.
[reporter 2] En kolonne på 3,5 km bevæger sig mod de russiske checkpoints.
Så er det nu.
Godt, jeg ikke er gået amok i civilt tøj.
[reporter 3] Folk venter på at finde ud af,
hvad der vil ske de kommende timer og dage.
BESKYTTELSESRUM
[reporter 4] Med russiske tropper og tanks, der samler sig øst for grænsen,
stiger indbyggernes bekymring.
[reporter 5] De ukrainere, der kan, skynder sig vestpå i sikkerhed.
Titusinder af mennesker har allerede krydset grænsen til fem lande.
Du har også farvet dig her. I panden.
-Det er et smart modermærke. -Det er flot.
[Taira griner]
Så er det nu.
[på engelsk] Go, go, go.
[Taira] "I den her sørgelige meningsløshed,
ved denne endelige korsvej,
bliver sjælene kuede."
[dyster, sorgfuld musik spiller]
"Den klare, sidste vinterdag…
…efter sneen er smeltet for at blotte de blodige rester.
Nu ligger hele tragedien fremme i lyset."
[sorgfuld, klassisk musik spiller]
"Jeg vil føre mit liv til korsvejen en gang til.
Jeg skal indånde lugten, lukke mine øjne og fornemme dem,
som har krydset tærsklen til afgrunden."
[ildevarslende strygermusik spiller]
[reporter] Præsident Putin har fremsat en anmodning om
at bruge væbnede styrker udenfor det russiske territorium.
[lyden af flyvende helikopter]
[udrykningshorn]
[folk råber fortvivlet]
[folk råber]
[soldat instruerer på ukrainsk]
[lyd fra fly i luften]
[reporter] Russiske kamptropper trænger frem mod Ukraines hovedstad, Kyiv.
Angrebet begyndte inden daggry med luftangreb og artilleribombardementer,
inden soldaterne rykkede ind med tanks.
De ukrainske myndigheder siger,
at russiske faldskærmstropper befinder sig i udkanten af byen.
[reporter 2] Putin har erklæret en militær operation mod Ukraine.
[nyhedsvært] Mere fra vores reporter derovre.
[reporter 3] Russiske kampvogne har krydset grænsen til Ukraine.
Der er gennemført både missil- og bombeangreb.
[reporter 4] Her i hovedstaden Kyiv har vi hørt en række eksplosioner i nattens løb.
Sirenerne varsler om luftangreb.
[reporter 5] Operationens omfang er ikke fuldstændig kendt, men den lader også til
at omfatte områder udenfor de to selvudråbte folkerepublikker mod øst.
[højt brag]
-[signal brummer] -[fløjte]
FIRE UGER TIL LEGENE
TOMS SØN
-Far er god til det. -Er han?
-Jeg forstår, hvorfor han er kaptajnen. -Hvorfor tror du, han er kaptajnen?
Fordi han er så god og hurtig…
…og den slags.
[Tom] Harvey er vild med, at jeg er kaptajn.
Men uden Jenkins er der meget pres på.
[tilskuer] Kom så, UK!
TEAM UK SPILLER DERES FØRSTE KAMP UDEN TRÆNER JENKINS
Sådan, tak. Lad os rykke. Af sted.
Jeg tror, vi vinder.
Stort.
[Tom] Jeg vokser med rollen.
Så når kampene går i gang,
så vil jeg gerne have selvtillid ud af det.
[spillere råber instrukser]
[spiller 1] Tom!
[træner] Tom!
[fløjte lyder]
Far scorede lige.
[træner] Videre med det samme. Hey! Se op, Tom!
Jeg kan ikke høre jer tale sammen.
Vi skal kommunikere med hinanden.
Lad os tale sammen.
[tilskuer] Kom så, UK!
[træner] Lad os give dem bank.
Over dem med det samme.
I må ikke give dem tid.
Sådan. Skift.
Knokl.
Se til højre, Joe.
Husk at tale sammen!
[dommer fløjter]
[træner] Tom! Tom! Tom!
[Tom] Årh, for fanden da også.
Hvordan vil du forklare det her til dine venner, Harvey?
Aner det ikke.
Vi har brug for lidt mere besindelse, når vi har bolden.
De sidste to minutter. Vi har stadig et kommunikationsproblem.
Vi taler ikke nok sammen.
Vi skal tale sammen.
[kommentator] Nu er det tid til at komme på plads. IT7 200 meter begynder nu.
[startskuddet lyder]
[kommentator] Han faldt. Og han er stadig nede.
[kommentator] Han skyder.
Det var tæt på.
Det er en af de dage, hvor bolden bare ikke vil i.
[publikum hujer]
[prins Harry] Når man ved, hvor mørkt det bliver for nogle…
Et skridt frem og tre tilbage.
[kommentator] Udenfor skiven.
Men jo længere de holder ved,
jo flere individer kommer igennem og ud af det dødvande, de har siddet fast i.
Så bekymrer de sig ikke længere om fortiden.
De fokuserer på fremtiden.
Den effekt, det har på dem, breder sig til familien
og resten af fællesskabet.
Og det er det, vi prøver at opnå.
Man fornemmer Invictus-legenes ånd,
når hun hepper på sin rival til at nå kanten.
[kommentator] Og han krydser målstregen. Ufatteligt. Han nægtede at give op.
["Skyline" med FKJ spiller]
Inden legene vil jeg hen til mit barndomshjem
for at genbesøge min fortid,
så jeg kan forberede mig
og foretage nogle forandringer for min fremtid.
["Skyline" fortsætter]
Hvor har jeg tilbragt meget tid i kvarteret her.
Mit kvarter var altid trygt, da jeg var dreng.
Man kender reglerne, man ved, hvad der foregår.
Men derhjemme ville jeg være mere på vagt, for der skete altid noget.
Det var her, jeg voksede op.
Det er vores gamle senge.
De stod i garagen. De smed dem ud forleden.
-Der er de. -Vores gamle senge.
Jeg var vel 11-12 år gammel.
Min mor kom sammen med en mand i årevis.
Jeg husker, at han råbte ad mig og min storebror,
sagde, vi skulle i seng.
Men vi ville ikke sove, så min bror og jeg blev ved at snakke.
Han kom ud fra min mors værelse, og han sagde, han ville banke mig
og talte om alt muligt, han ville gøre ved mig.
Så sagde han: "Jeg kvæler dig, knægt.
Du kan lige vove på at sige noget. Du gør ingenting."
Så begyndte han at kvæle mig, lagde hænderne om min hals og trykkede.
Jeg verfede ham væk. Min bror sad på sengen og bare kiggede.
Lige her i min seng.
Jeg ligger sådan. James her. Han kvalte mig her.
Så giver han endelig slip og løber ud og hen til sin bil.
Ja, så ser jeg min mor. Hun løber ud af værelset og følger efter ham.
Og da vi ser… Jeg græder, når jeg tænker på det,
Jeg ser det, og det går gennem tankerne på mig.
Det sætter sig i mig. "Okay, jeg har forstået.
Jeg søger ikke din hjælp nogensinde. Der er kun mig."
Kan du huske gangen her, hvor hun og Chris holdt mig nede
og tændte tændstikker og prøvede at brænde?
Ja.
Jeg fik mange tæsk her. For helvede.
Jeg undskylder ikke for nogen,
men jeg ved, min mor var ung og hun var meget barnlig.
Og Gabe var…
-Gabe. -…Gabe.
Han rodede sig altid ud i noget.
Det undskylder ikke, hvordan hun reagerede,
for det var et overgreb, for at være ærlig.
Det var et overgreb. Vi blev banket, allesammen.
Så da søværnet kom, vidste jeg ikke noget om det.
Jeg tænkte: "Okay, jeg vil ikke blive her."
Jeg gik ind i flåden i maj 2004 lige fra skolen.
De spurgte, hvad jeg ville lave.
Jeg sagde: "Hvordan kommer jeg væk herfra?"
Hver gang jeg kunne lide noget,
eller ville gøre noget, holdt min mor mig tilbage.
"Nej, det må du ikke."
Hun fortalte alle, jeg var et problembarn. Det påvirker mig den dag i dag.
Hvis noget ikke fungerer, forsøger jeg noget andet og stopper ikke.
Alle går gennem noget. Jeg ser på det og tænker:
"Jeg har lært af det. Det slog mig ikke ihjel. Det knækkede mig ikke.
Selv det, der knækkede mig en lille smule."
Og jeg har været steder, hvor folk var ude af stand til at gøre noget uden hjælp.
Hvis jeg ikke havde gennemgået det, ville jeg ikke forstå,
når folk græder eller ikke taler,
når de har gennemgået seksuelle overgreb eller noget.
Uden det her ville jeg ikke kende til det lort, de har været igennem.
Der skete meget her, som folk ikke forstår,
Det, der er sket, og hvordan det påvirker…
Og i årevis havde jeg drømme.
Jeg troede, mit mål var at komme tilbage og hjælpe det her sted.
Jeg har kæmpet længe. For hvad?
Min datter ved, jeg slås med det, der er sket med mig.
Men hun ved intet om de seksuelle overgreb.
Hun ved ikke noget om de virkelig traumatiske oplevelser.
Jeg prøver at … jeg kan ikke lide at…
…afsløre noget for hende, der er så tungt.
I 5. klasse havde vi en opgave,
hvor vi skulle spørge hinanden, hvad vi ville være som voksne.
Og jeg kan tydeligt huske,
jeg skrev, at jeg ville være en bedre forælder, end mine egne var.
Det var det eneste, jeg ønskede som voksen.
[mand 1] Ukraine kommer vi til,
men det er øverst på dagsordenen, at vi skal støtte dem.
Vi tager et Zoom-opkald med Oksana, Richard og jeg, så snart vi kan.
Og vi skal støtte, så meget vi kan.
I skal regne med, at sikkerheden bliver mere fremtrædende,
end I er vant til.
Haag har været fantastiske,
men det kræver al den nationale kapacitet at afvikle disse lege.
[mand 2] Og vi skulle have Haag online.
[mand 3] Hvis alt går efter planen, så har vi en Zuiderpark
fyldt med tilskuere og en begejstret atmosfære.
HOLLAND HAAG
[kvinde] Vi er i god form og spændte på at byde holdet velkommen næste i uge.
Haag bliver helt i gul og sort.
[mand 1] Et konkurrencedygtigt serviceområde.
Det her er indgangen.
Stadion får et stort, opvarmet telt,
så der er en hel sportsbane derinde, omklædningsrum og så videre.
[mand 2] Alle er spændt på at se det i virkeligheden om et par uger.
Læg drinks på køl, vi er på vej.
Det gør vi.
[tv-reporter] FN's Sikkerhedsråd stemte for en resolution,
der kræver, at Rusland standser sine angreb på Ukraine.
Jeg er ikke derude, desværre, på grund af det faktum at jeg døde.
Så enkelt er det.
Der er ingen måde at pakke det ind eller dække over,
at man døde i 27 minutter.
Hvis det ikke var for min kone, ville jeg ikke være her og fortælle historien.
Ja.
Det er noget sludder, det med lys for enden af tunnelen.
Hvem i alverden ser lys for enden af nogen tunnel?
Der var ikke en skid, hvor jeg var, det er helt sikkert.
Der var sort over det hele.
Nej, jeg tror, det ville have været rart at være derude at hjælpe dem.
Vejlede dem det sidste stykke, men sådan er livet.
Eller ikke, som i tilfældet her.
Det er ikke mit bedste hold,
men på grund af holdningen til spillet og de kræfter, de lægger i det, så…
De har giver dig 120 % hver gang, ikke?
Men kan ikke giver 120 %.
-Man kan give 100. -Okay så.
[opkaldstone]
-Hvordan går det, Thomas? -Ikke dårligt. Og dig?
Jeg lider under anstrengelsen og stressen
ved at ligge i det her hul, som du kan forestille dig.
Hvordan går det med dem? Er der nogen problemer?
Nej. Jeg mener, selvfølgelig vil de helst have dig og Jayne tilbage, men, øhm…
Tak, fordi du trådte til som kaptajn.
Et stort skridt opad fra klubniveau. Det her er på paralympisk niveau.
Selv tak.
Har du nogen bekymringer som kaptajn for kampene eller noget?
Du er fantastisk til at give videre.
Og forhåbentlig bliver det ikke mere stresset fra nu af og til kampene.
-Kun hvis du dukker op. -Det gør jeg.
Okay, vær stærk. Tak, min ven.
Tak. Farvel.
Ja, pas på dig selv. Hej.
SYDKOREA SEOUL
TEAM SYDKOREA
Jeg skal på Chung-Ang-universitet for polyteknik.
De er ved at udvikle protesearme og har bedt mig deltage.
At være med i Koreas første Invictus Games…
Jeg møder masser af mennesker gennem sporten,
så jeg tror, jeg bliver mere optimistisk.
Lad os først se, om impulserne fungerer korrekt.
Jeg er mere positiv, og ikke bare mentalt.
Jeg har det fysisk bedre nu.
Jeg tror, sport har haft en god indvirkning på begge de aspekter.
[mand] Lad os lægge et æg og så smadre det med din protesehånd.
Og så sige: "Der er ingen grænser."
Der er ingen grænser!
Nej, vent. Når jeg siger "nu".
Godt, nu kan du begynde.
Der er ingen grænser.
Team Korea, kom så!
[bifald]
SKOLEZONE
[Hyeongyoon] Jeg opfostrer en datter.
Lad os gå.
Halløj.
[mobil ringer]
Narin, vil du slukke den for mig?
[Hyeongyoon] Da hun var mindre, var hun ikke nysgerrig omkring mine arme.
Men da hun så sine venners forældre, spurgte hun…
HYEONGYOONS DATTER
…"Gror dine arme ud igen?"
Mit mål er at leve et liv,
hvor hun ikke skammer sig over mig.
Jeg er bange for, hun vil blive mobbet og lukket ude.
Jeg håber, legene bliver en mulighed for hende til at tale åbent om mig.
Ja, sådan.
DANMARK VEJEN
[Claus] Det sidste stadie i programmet kan være svært.
-Nå, drenge. -[Kasper] Er vi klar?
[Claus] Mit største håb for mit hold er, at de indser,
at de ikke længere er i samme tilstand, som de før var.
Vi bliver ude på den her vej.
Det går bare ligeud, ligeud, ligeud, ligeud.
Min PTSD er en del af mit liv.
Men de fleste dage tror jeg, jeg har fundet en måde at håndtere den på.
Jeg kan godt have dage, hvor jeg bliver ramt af flashbacks og så videre.
Det er ikke bare én dag, det er to, tre, fire dage i træk.
I begyndelsen kunne jeg ikke have mine piger i mere end en time eller to.
Ofte måtte jeg ringe til deres mor og finde på en historie,
om at noget var dukket op.
"Far er nødt til at gå."
Jeg kan også se det i mine øjne.
Jeg smiler, men jeg tror ikke, der er noget bagved smilet.
Jeg vil være en far, der leger med sine børn,
løber rundt og spiller fodbold eller lærer dem at cykle.
[mobil ringer]
Hej.
Hej, Havanna.
[Havanna] Hej, far.
Hvad er det, du har…
-Er du stadig nede at træne? -Jeg er stadigvæk nede at træne, ja.
-Kan du huske, jeg skal ned at cykle? -Ja.
Ja. Mor, hun fortalte også, at I var begyndt at cykeltræne, dig og Antonia.
Hvorfor har du en krone på, skat?
Far, det er fordi, jeg skal være en kongelig prinsesse.
Var du en kongelig prinsesse?
Prøv at kigge.
-[kvinde] Det er så flot. -Du er så fin, skat.
[kvinde] Kom herhen. Sig "ses" til far, så hjælper jeg med det.
[Havanna] Vi ses, far,
Vi ses, skat.
[latter]
[Havanna] Hej-hej.
[Claus] Derfor går det ud på i dag, at vi skal kigge lidt tilbage på perioden.
Hvordan er det egentlig gået?
[mand 1] For mig, jamen det bliver sgu en større struggle,
end jeg lige regnede med.
Men, øh, men jeg læner mig jo også op ad nogle her fra holdet
og venner fra mit privatliv, ikke?
[mand 2] Når jeg tænker på, hvordan Kasper var, da jeg mødte ham første gang
på den her ø…
Og når jeg ser din udvikling fra dengang og så til nu,
så ved jeg ikke, hvad du har gjort. Men det virker kraftedeme.
Big time!
Tusind tak for jeres ærlighed.
Det der med den støtte, som I giver hinanden,
den er sindssygt vigtig.
Det er fucking nemt, når man kommer under pres,
at lade sine frustrationer gå ud over andre
Vi vokser af at hjælpe hinanden.
Fuck, mand, jeg er stolt af jer.
I er kommet gigalangt.
Jeg er her.
[Claus] Det er fucking hårdt arbejde.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
[Claus] Hold kæft, mand. Klap jer selv på skulderen, venner.
Fordi I … det er for vildt, altså.
Lad os slutte aftenen lige med et kampråb.
Nu håber jeg ikke, det har kørt natmaden væk.
"En, to, tre, let's go Vikings." Okay, klar?
En, to, tre, let's go Vikings!
TO UGER TIL LEGENE
Tør jer spørge? Hvordan er moralen?
Den er noget lort.
[Team UK griner]
Det er sidste træningslejr.
Der var jeres sidste mulighed for at være sammen.
Ja, det er fantastisk bare at mødes en sidste gang,
få svinget battene og gøre klar til at vinde kampene.
[prins Harry] Og hvordan har I det? Er I spændte? Nervøse?
Ja, spændte og nervøse.
Det har været en lang rejse at nå hertil.
Men sikke et fantastisk hold at gøre det med.
Tom, jeg har også stalket dig. Selvfølgelig fordi du er min type.
Skal du i centret og træne arme inden kampen eller ej?
Nej.
Det behøver jeg ikke.
Tak, fordi du lægger så mange kræfter i det her.
Du har gjort det hver dag, da du var i uniform.
Og af en eller anden grund blev uniformen lagt på hylden.
Men pligtfølelsen løber i dine årer. Den forlader aldrig din krop.
Den er der.
Så når du er derude og sparker røv og prøver at vinde en medalje
eller bare har det sjovt, og gør din familie ufattelig stolt,
når du får den klump i halsen og får trang til at græde,
så bare græd, okay?
Det mener jeg.
Så pas på jer selv, og pas på hinanden, ikke?
[Tom] Ja, lad mig være bag Jenks.
Jeg er hans kørestol.
Det har du planlagt, hvad?
-Du skal stå op og være Jaynes ben. -Okay.
Jeg er glad for, vi ikke kan se Tom på billedet.
Han er der bare ikke.
Sidste gang. En, to, tre, kæmper!
Fem minutter!
[leder] Når vi hører melodien, kan vi begynde.
Kom med det, ikke?
Det ser godt ud.
Stille på settet.
Jeg tæller. Tre, to…
Velkommen til hele verden her i Haag.
Conny, det er en stor begivenhed, masser af mennesker og nationer er involveret.
[Conny] Vi holder moralen højt.
Holdet er meget opsat,
og vi planlægger stadig tilskuerkapaciteten.
Men åbningen er på lørdag den 16. april.
Cirka 5000 pladser.
Vi planlægger en fantastisk begivenhed,
der forhåbentlig vil bringe Invictus-fællesskabet tættere sammen.
Det er det, det hele handler om.
Så forhåbentlig kan alle være der, og så kan vi være sammen under legene.
[reporter] Kampene har varet næsten hele natten i Mariupols forstæder.
[Dominic Reid] Heltemodet hos sårede soldater,
der vender tilbage til kampen,
er det mest utrolige eksempel på Invictus og sammenhæng i tjenesten.
[Oksana] At dø for vores frihed i Ukraine er ikke et fremmed begreb.
Det er vi parate til.
90 % af mit team er i tjeneste i forskellige roller.
UKRAINE INVICTUS TEAMMANAGER
Jeg tror, der er risiko for, at Team Ukraine stadig gør tjeneste
under Invictus Games i Haag.
Ja.
Der er fire eller fem… [eksplosion]
Der er bombardement. Jeg ved ikke, om I kan høre det.
Jeg tror, at om to uger ved vi præcis hvad.
Jeg kan ikke tale længere, jeg skal tilbage til mit job.
Jeg kontakter jer.
[Richard] Okay. Held og lykke, Oksana. Vi tales ved.
Ja, vi tales ved. Tak.
[dyster musik spiller]
[lyden af flyvende helikopter]
TAIRA ER FRIVILLIG PÅ ET HOSPITAL NÆR DEN UKRAINSKE FRONTLINJE
HUN HAR ET KAMERA MED FOR AT DOKUMENTERE SIT ARBEJDE
[Taira] Kom så!
[mand] Derovre.
-[pilot] Hvad nu? -[Taira] Chefen vil sige noget.
Sig det!
[pilot] Vores folk har lige været under beskydning fra fabrikken.
[Taira] Jeg er med.
Til bilerne!
Få røven i gear!
Tak, bror!
Kom så! Jeg hopper ind.
[udrykningssirene tuder]
[Taira] Sluk for sirenen!
[sirenen stopper]
Du skal ikke få os skudt.
Jeg har ham. Læg ham her.
Seryoga.
[soldat] Op med ham!
[Taira] Hans ben!
Det skal nok gå. Hvad hedder du? Vasya?
Jeg hedder Taira.
Det bliver skidegodt.
Hvordan går det nu? Normalt?
Kom nu.
Har du fået nogen indsprøjtninger?
Seryoga, kør lidt forsigtigt.
Godt. Rolig.
Han er stadig forbundet.
Jeg har giver ham 4 % dexametason.
Nu til røntgen…
En, to, tre.
[soldaten jamrer]
[Taira] Stille og roligt.
Åbent brud. Skudsår i venstre ben.
Det er et lorterøntgenbillede.
Det er helt sikkert en hårdt såret.
Pas på!
Få fat i båren.
Okay, jeg har den.
Rolig.
Alt er godt. Vi gør det rigtigt. Vær stærk, bror.
Du skal nok blive normal.
Godt. Det lækker ikke.
-[sygehjælper] Der mangler vist en finger. -Mangler en finger? Og hvad så?
Det sker, skat.
Det gør ikke noget.
Bare lev, og træk vejret.
-[patient] Overlever jeg? -Selvfølgelig.
I må ikke tage tøjet af mig, jeg fryser.
[Taira] Klart. Selvfølgelig ikke.
[Taira] Jeg pakker dig ind.
[soldat] Optager du?
Jeg vil sige hej til min familie og mine venner.
Vi håber, russerne overgiver sig. Ellers har jeg noget at sige til dem.
Vi kan optage, men jeg kan ikke uploade.
Det tredje hospital er blevet angrebet.
[eksplosion giver genlyd]
[Taira] Kom indenfor.
Idéen om frihed har altid været i mig.
At beskytte vores hjemland,
værne om vores værdighed og forblive ærlige.
De principper vejleder mig i livet mere end noget andet.
[chauffør] Hvor skal vi hen?
-Skal vi spørge om vej? -[Taira] Ja.
[chauffør] Hvor skal vi hen? Hvor er de sårede?
-[Taira] Hvor er de fra? -[chauffør] Hvor er de fra?
[barn] Det gør ondt.
[trøstende lyde fra Taira]
[Taira] Hvor gør det ondt, lille skat? I benene?
Forsigtig. Hendes arm.
-Skynd jer lidt! -[chauffør] Fortæl mig hvorhen.
[Taira] Har du? Kom så.
-[soldat] Højere? -[Taira] Ja.
-[soldat 2] Bare de to? -[soldat 3] Ja. Ja.
[Taira] "Historien bliver skrevet af vinderne,"
men for vinderne må alting vise sig at være korrekt.
Jeg lever kun for min familie.
Jeg gør, hvad jeg gør, for at beskytte dem.
For at min datter skal være i sikkerhed,
og for at vi skal have et meningsfuldt liv i fremtiden.
-Hvor er den lille pige? -[sygeplejerske] Hun er her.
Hvad er der, skat?
[pige] Jeg vil have noget at drikke.
[Taira] Du skal nok få noget at drikke, lille ven. Hvor er du god.
Hvor er der vand?
[Taira] Lille ven, bliv hos mig.
Kom tilbage til mig.
[Taira græder stille}
[måleudstyr bipper hurtigt]
[Taira ånder tungt]
[Taira] Drengen døde.
Pigen, hun får drop.
Hun overlever måske.
[soldat] Hvorfor er børn fanget i det her lort?
[Taira] Sluk lyset for mig.
På lygten.
Fuck.
[sygehjælper] Vent!
[Taira] Jeg hiver handskerne af selv.
Se.
Farvel, skat.
-[soldat] Vi ses senere. -Klart.
Ingen farvel.
Kom så. Ingen farvel.
Af sted.
Bare luk vinduet.
-[soldat] Hvor skal I hen? -[Taira] Hvorhen?
-Vi skal til Månen. -Jeg er ligeglad, men drengene spørger.
-Hvem? -Ledelsen.
Taira er i felten.
[soldat over radioen] Slip hende igennem.
["Sometimes I Feel Like A Motherless Child" med Odetta spiller]
DEN 16. MARTS 2022 BLIVER TAIRA OG HENDES CHAUFFØR
FANGET AF RUSSISKE TROPPER
AL KONTAKT TIL HENDE ER FORSVUNDET
[stilhed]