INVICTUS JÁTÉKOK 2022
Felvétel indul.
A stadiont újonnan fogják felépíteni
a nyitó- és záróceremóniára.
Igen, úgy tudom, már folyik az építkezés,
és egészen jól állnak vele.
A Kaiser Chiefs lesz a sztárfellépő.
És a csapatot is felhívod még a játékok előtt.
Ez meglepetés lesz.
Remélem nem valaki mást várnak majd.
- Ami azt illeti… - Meglepetés!
„Hát, mi azt hittük, Justin Bieber lesz az.”
Jól van. Jó lesz együtt látni mindenkit.
A következő nagy kérdés az, a versenyzőink készen állnak-e arra,
ami majd Hágában fogadja őket pár hét múlva.
Persze, semmi gáz.
Jó, szóljatok, ha történik valami!
A LEGYŐZHETETLENEK VERSENYE
- Gyerünk! - Szép volt!
Na figyeljetek! Ebben a csapatban nincsenek szupersztárok.
Aki azt hiszi, hogy jobb a többieknél, az menjen el Jayne-hez,
majd a főnök eligazítja.
Négy, öt… Még ötöt!
- Mi lesz ma? - Íjászat, evezés, úszás.
Ne fékezz, lépj oda!
Gyerünk, megy ez jobban is!
Szép lassan, van időd.
Húzd ki! Célozz!
Jézusom!
Hová ment?
Lassan fújd ki!
A játékokon nehezebb lesz.
EGYESÜLT KIRÁLYSÁG, DÉL-WALES
Ha sikerül azt játszanunk, amit begyakoroltunk,
akkor jók leszünk. Tudjátok, jön a csapat sajtósa is.
Reméljük, jót játszunk a Leicesteri Tigrisek ellen.
Jól van, srácok, legyeket jók! A hétvégén találkozunk.
- Viszlát ott! - Szia, Tom, köszi!
Szia.
A JÁTÉKOK ELŐTT PÁR HÉTTEL
JENKINS EDZŐ OTTHON ÖSSZEESETT, FELESÉGE TALÁLT RÁ
SZÍVROHAMA VOLT
Összefolyik minden.
Jayne szólt, hogy mi történt.
Jenksnek leállt a légzése, és megállt a szíve.
Jayne jó fél órán át lélegeztette mesterségesen.
Menjetek át!
Előre, át a vonalon!
- Nyomd meg! - Gyerünk, Dave! Lisa!
MIVEL JENKINS KÓRHÁZBAN VOLT, A CSAPAT EDZŐ NÉLKÜL MARADT
Tom, Tom!
Jenksnek ez nem tetszene.
A bajorok is így csinálják.
- Beszéljük meg! - Bementél középre, és letámadtak.
Jenkins ezért egyszer már kiáltott, akkor miért csinálod megint?
KANADA, ÚJ-SKÓCIA
Jöjjön be!
- Tegyük odébb a széket? - Igen.
Rendben. Ide, az ajtó mellé.
Nyolcszázan jelentkeztek a játékokra,
és 32-t választottak ki közülük.
Hogy engem miért?
Nem tudom.
Nagy utat tett meg idáig, és még nincs is vége.
Nincs bizony.
De vannak napok, amikor kedvem lenne elbujdosni.
Értem.
A stadionban több ezren lesznek, muszáj lesz kommunikálni.
A játékokon sokkal többen lesznek.
Akár négy ember is juthat egy céltáblára.
Egyelőre kettesével fogunk gyakorolni.
A katonaságnál elszenvedett traumám miatt
nem tudom, mi lesz majd velem a tömegben.
Ne lépjenek be a személyes terembe!
Ha valami mégis történik, valahogy ki kell jutnom onnan.
Darrell!
Nézd a cipődet!
Kicsit zsúfolt itt.
Igen, észrevettem.
Néha felvillannak emlékek,
és nem tudom, hol vagyok.
Oké, íjat a kézbe, álljatok sorba!
Mindig alkohollal próbáltam elnyomni a problémáimat.
Amikor felhagytam az ivással,
nem tudtam, hogy mire vagyok képes.
Csak az iváshoz értettem, az mindig is jól ment.
Számítok nehézségekre,
de remélem, részt vehetek a játékokon.
8 HÉT A JÁTÉKOKIG
EGYESÜLT ÁLLAMOK, VIRGINIA
Felkeltél már?
Nem megy be a kontaktlencse?
Ne csináld azt, amit én!
Ha kiesett, én mindig gyorsan megnyaltam, aztán visszatettem.
Ezt mondom, hogy ne csináld.
- Annyira azért nem nehéz. - Meg tudod csinálni.
Hé, sikerült! Ez az!
Na látsz? Hány ujjat mutatok?
Jaj, Istenem!
Oké, megyek edzeni. Szeretlek.
Vízszintes karlendítés elöl keresztezve.
- Mindig variálja. - Nyújtsátok ki elöl!
Ideállok, akkor nem talállak el.
Nem is iszol. Hidratálj!
Elejtettem.
A félkarú íjász. Ez vagyok én.
Magas, sötét, jóképű férfi,
egy karral.
- Kell egy segítő kéz? - Szépen vagyunk.
Ne vedd magadra!
Tetszik ez a szárazlevegős olajsütő,
még kölcsönkérem.
Süsd barnára, a fehér nem az én színem.
Legyen olyan, mint Justin képe?
Úgy valahogy.
Most hova mész, Gabe?
Az Invictus játékokra.
Harry herceg szervezi pár évente.
Íjászkodni, úszni és evezni is fogok.
Az jó.
Na, van itt minden, ami szem-szájnak ingere.
Csodás. Tele vagyok.
Pénteken lesz elseje.
Az évfordulóm.
Na, majd összejövünk.
Nahát.
Ki hol volt, amikor hallottatok a balesetről?
Felhívtak, és azt hittük,
hogy csak vicc. De csak mondták, és mama azt kérdezte:
„Várjunk, ki beszél?” Aztán meg sírva fakadt. És azt mondta…
- Most sírni fogsz? - Aztán… Na.
Szóval azt mondta, hogy baleseted volt,
és meghaltál, de újraélesztettek.
Rögtön mentünk is, hogy megnézzük.
Arra gondoltam, majd Isten gondodat viseli.
És imádkoztam érted.
Régen sokat csatároztunk,
de úgy érzem, hogy minden, amin keresztülmentem,
csak megedzett.
Nehéz a felkészülés.
Sok energiát fordítok a testem egyetlen részére,
de mi van a többivel?
Van, hogy a régi emlékek felbukkannak,
és eszembe jut minden fájdalom, amin átmentem.
Szinte mást sem érzek már,
csak fájdalmat, és meg kell birkóznom vele.
Ahogy a többi traumámmal is.
Nem irányíthatom az életet.
Egy fergeteg közepén állok, a vihar szemében.
Mert az élet egy vihar.
Ilyet se mondtam még soha.
A voronyezsi régióban, az ukrán határ mentén,
csecsen nemzetiségű orosz katonák táboroznak.
Fegyverekkel és tankokkal.
Egy három és fél kilométer hosszú menetoszlop indult el a határ felé.
Hát, ennyi.
Még jó, hogy nem költöttem civil ruhákra.
A helyiek aggódva figyelik, hogy mi történik a következő napokban és órákban.
Ahogy az orosz tankok egyre csak gyűlnek a határon,
az ukránok egyre jobban félnek.
Sokan indultak meg nyugatra menedékért.
Tízezrek hagyták el máris az országot öt másik szomszédállam irányába.
Kicsit a homlokodat is befestetted itt.
Mint egy menő anyajegy.
Nagyon csinos.
Na jó.
Induljunk, gyerünk!
„E bús értelmetlenségben
mely a végső keresztútra borul, az ember lelke nehezen mozdul.
„A tél tűnékeny utolsó napján,
mikor a hó elolvad, és napvilágra kerül a vér.
A tragédia teljes valójában felfedi magát.
Újra megindulok hát az életnek eme útján.
Orromban a vér szagával, szemem lehunyva érzem mindazokat,
kik átlépték már a határt, mely a szakadéktól elválaszt.”
Vlagyimir Putyin megadta az engedélyt az orosz fegyveres erőknek,
hogy átlépjék az Orosz Föderáció területét.
Hová menjek? A fiam még dolgozik, hogy meneküljek?
A Mariupolba tartó vonat tíz perc múlva indul.
Az orosz fegyveres erők egyre közelednek Ukrajna fővárosához, Kijevhez.
A támadás napkelte előtt indult légicsapásokkal,
majd a tankok is megérkeztek.
Az ukrán hatóságok szerint
orosz ejtőernyősök értek földet a város külső részein.
Putyin orosz elnök katonai hadműveletet indított Ukrajna ellen.
Kapcsoljuk helyi tudósítónkat.
Az oroszok átlépték az ukrán határt.
Légicsapások és rakétatámadások történtek.
Itt Kijevben több robbanást is hallottunk éjszaka,
és a légvédelmi szirénák is többször megszólaltak.
A katonai műveletek mértéke egyelőre nem ismert,
de főleg a nemrég kikiáltott
keleti szakadár köztársaságok területét érinti.
EGYESÜLT KIRÁLYSÁG, NOTTINGHAMSHIRE
NÉGY HÉT A JÁTÉKOKIG
TOM FIA
- Apu nagyon ügyes. - Tényleg?
Tudom, miért ő a kapitány.
Tényleg? Szerinted miért ő az?
Hát, mert olyan jó, meg gyors meg ügyes.
Harvey-nak tetszik, hogy én vagyok a kapitány,
de Jenks nélkül nagy rajtam a nyomás.
Gyerünk, Anglia, hajrá!
A CSAPAT ELSŐ TÉTMECCSE JENKINS NÉLKÜL
Oké, köszi, elég!
Akkor gyerünk, indulunk!
Szerintem nyerni fogunk.
Sokkal.
Szép lassan belenövök a szerepbe.
Mire elérünk a játékokig,
jó lenne, ha sikerülne felépíteni az önbizalmamat is.
Maradj! Maradj ott!
Csak nyugi! Nyugi!
- Menj rá! - Tom!
Tom!
Szép volt!
Apu pontot szerzett.
Gyerünk, nincs lazsa!
Nézz fel! Nézz fel, Tom!
Gyerünk! Kommunikáljatok egymással, nem hallom!
Beszéljetek, ha kell!
Hajrá, Anglia!
LEICESTERI TIGRISEK 16 – 11 INVICTUS UK
Adjatok nekik!
Ne hagyjátok őket élni!
Másszatok rájuk azonnal a kezdéskor!
Leif!
Oké, cserélünk!
Nyomjátok meg!
Jobbra, Joe! Nézz jobbra!
Beszéljetek egymással!
Russ!
Ez az, Dan!
Tom! Tom!
Na, bassza meg!
Hogy fogod ezt elmagyarázni a haveroknak?
Fogalmam sincs.
Egy kicsit összeszedettebben kell játszanunk.
Az elmúlt két percben megint kommunikációs gondok voltak.
Nem beszéltetek eleget egymással.
Kapcsoljuk a futópályát, ahol a 200 méteres síkfutás kezdődik.
Kész!
Ó, elesett! És nem is tud felállni!
Elvállalja!
Jaj, ez fájdalmasan közel volt.
De a labda ma sehogy sem akar a kezükre játszani.
Tudom, hogy milyen mélyről kellett visszajönniük néhányuknak.
Egy lépést előre, hármat hátra.
És elhibázza.
De ha elég sokáig kitartanak,
a többségüknek sikerül kimászniuk ebből a gödörből,
ahol megrekedtek.
Többé már nem a múlt miatt aggódnak,
hanem a jövőre figyelnek.
És ez a hatás továbbterjed a családjukra és az egész közösségre.
És mi pont ezt akarjuk elérni.
Itt látszik az Invictus szellemisége.
Az úszók is szurkolnak a riválisuknak.
És beért a célba!
Hihetetlen! Nem volt hajlandó feladni!
A játékok előtt még hazamennék a gyerekkori otthonomba,
hogy szembenézzek a múlttal,
És felkészüljek, hogy változtathassak a jövőmön.
USA, TEXAS
Sok időt töltöttem ezen a környéken.
A szomszédság biztonságos volt.
Tudtuk a szabályokat, hogy mit lehet, és mit nem.
Csak a saját házunktól féltem,
mert ott mindig történt valami.
Itt nőttem fel.
Ezek a régi ágyaink.
Nemrég dobták ki őket a garázsból.
Ez a régi ágyunk.
Talán 11-12 éves lehettem,
anyám évekig járt egy fazonnal.
Emlékszem egyszer ordítozott velem meg a bátyámmal,
hogy menjünk már aludni.
Mi meg csak azért is fent maradtunk, beszélgettünk.
Akkor kijött anyám szobájából, és azt mondta,
hogy megver meg ilyesmi, ha nem hagyjuk abba.
Mondtam, hogy nem.
Ő meg megfenyegetett, hogy megfojt. Mondtam, hogy nagy frászt!
Erre tényleg elkapta a nyakam és elkezdett fojtogatni.
A tesóm meg csak nézte.
Itt feküdtem, így. James meg mellettem.
A tag meg fojtogatott.
Végül elengedett és kirohant a házból, be a kocsijába.
Aztán anyám szaladt ki a saját szobájából és ment utána.
Csak ültem ott, sírva, és próbáltam megemészteni.
Akkor tudatosul bennem,
hogy „Oké, értem, rád nem számíthatok.
Egyedül vagyok.”
Itt volt a folyosó, ahol Chrisszel lefogtak,
és meg akartak égetni gyufával.
Hányszor megvertek itt.
Nem akarom mentegetni, de anyánk nagyon fiatal volt,
és gyerekes.
Gabe meg…
Ő sem volt egyszerű eset.
Állandóan belekeveredett valamibe.
Nem mintha ez felmentené anyánkat, mert sokat bántott minket.
Rengeteg verést kaptunk. Mindannyian.
Amikor beléptem a haditengerészethez,
csak el akartam kerülni innen.
2004 májusában csatlakoztam, rögtön a suli után.
Kérdezték, hogy mit szeretnék, én meg:
„Mivel lehet a leggyorsabban elkerülni innen?”
Ahányszor csak szerettem volna belefogni valamibe, anyám visszatartott.
„Ezt nem lehet. Nem szabad.”
Ez a mai napig kihat az életemre.
Ha valami nem megy, belefogok valami másba.
Igyekszem, de nem tudok leállni.
Mindenki átmegy dolgokon.
Én igyekszem tanulni belőlük.
Nem haltam bele, nem tört meg. Ami kicsit mégis, abból felgyógyultam.
Vannak, akik segítség nélkül képtelenek bármire.
És ha nem mentem volna keresztül mindezen,
aligha tudnám megérteni azokat, akik sírnak vagy nem beszélnek,
mert ők is átestek ilyen traumákon.
Ehhez kellett, hogy én is átéljem mindezt.
Annyi minden történik az emberrel.
Ez a sok szarság is, ami itt meg később történt.
Évekig voltak olyan álmaim, hogy visszajövök ide,
és jobbá teszem ezt a helyet.
Régóta küzdök.
És miért is?
A lányom tudja, hogy történt velem egy s más.
De nem mindenről tud, például a szexuális bántalmazásról,
az igazán traumatikus dolgokról.
Nem akarom ilyen nehéz dolgokkal terhelni.
Amikor ötödikes voltam, volt egy házi feladatunk,
hogy mikor akarunk lenni felnőttként.
Ma is emlékszem.
Mindössze annyit írtam: „Jobb szülő akarok lenni, mint a szüleim.”
Gyerekként csak ennyi vágyam volt.
Az ukrán helyzettel is foglalkoznunk kell
most is támogatjuk őket.
Lesz egy Zoom-beszélgetésünk Okszanával és Richarddal,
és mindent megteszünk értük, amit tudunk.
Arra számíthatunk, hogy a hágai biztonsági intézkedések elég szigorúak lesznek.
Hága fantasztikus,
de a helyi szervezetnek minden kapacitását leköti a szervezés.
Online is közvetítenünk kell majd?
A lényeg, hogy ha minden jól megy,
akkor a Zuiderparkban
élő közönség és remek hangulat fogad majd mindenkit.
Jól állunk, és nagyon várjuk már a csapatot jövő héten.
Az egész város sárga-fekete színbe öltözik majd.
Az egy kiszolgáló épület a sportolóknak.
Ez a nézők bejárata.
A stadionban lesz egy nagy bemelegítő sátor.
Maga a sportpálya, öltözők meg a többi.
Alig várjuk, hogy személyesen is találkozzunk.
Hűtsétek be az italokat, mert megyünk.
Úgy lesz.
EGYESÜLT KIRÁLYSÁG, DÉL-WALES
Az ENSZ Biztonsági Tanácsa azt követeli Oroszországtól,
hogy állítsa le az Ukrajna elleni támadást.
Sajnos nem lehetek ott velük, hiszen meghaltam.
Ez a helyzet, nem nagyon lehet máshogy mondani.
Huszonhét percig voltam halott,
és ha nincs a feleségem, most aligha beszélgetnénk itt róla.
Ja, és hülyeség az a duma a fényről az alagút végén.
Ugyan ki lát ilyesmit?
Ahová én mentem, ott nem volt ilyen.
Ott tök sötét volt.
Szóval jó lett volna a csapattal menni és segíteni nekik, ahol lehet,
de hát… ilyen az élet.
Vagy a halál, mint láttuk.
Nem akarom azt mondani, hogy a jelenlegi csapat minden idők legjobbja,
de nagyon jó a hozzáállásuk, és nagyon keményen dolgoztak.
Mindig 100, sőt 120 százalékot adtak bele legalább.
Legyen 100.
Szia, Thomas!
Szia, hogy vagy?
Hát, gondolhatod, milyen stresszes itthon feküdni egész nap.
Na, és hogy megy a srácoknak? Van velük gond?
Nincs. Persze mindenki szeretne mielőbb viszontlátni titeket.
Köszönöm, hogy elvállaltad a kapitányságot, nem könnyű.
Ez már paralimpiai szint.
Igen.
Vannak félelmeid a kapitányi szerep miatt?
Csak mert tudnod kell, hogy kitűnő munkát végzel beugróként,
és remélem, ennél már nem leszel stresszesebb a játékokig.
Csak ha te is eljössz.
Úgy legyen.
Jól van, tarts ki, öregem.
Köszi.
- Szervusz. - Sziasztok.
DÉL-KOREA, SZÖUL
A DÉL-KOREAI CSAPAT TAGJA
A Csungang Műszaki Egyetemre megyek,
ahol új művégtagokat fejlesztenek,
és felkértek, hogy vegyek részt a programjukban.
Korea most először lesz ott az Invictus játékokon.
A sport által sok új embert ismertem meg, és optimistább lettem.
Nézzük, hogy működnek-e az impulzusok.
Derűsebb vagyok, és fizikailag is egészségesebb.
A sport minden területen nagyon jó hatással van rám.
Tedd le a tojást, aztán zúzd össze a műkezeddel,
és mondd azt: „Nincsenek határok. Hajrá, Korea!”
Nincsenek határok.
Ne! Várj! Várj még!
- Majd amikor mondom, csak utána! - Jó.
Akkor most mehet.
Nincsenek határok. Hajrá, Korea!
ISKOLAÖVEZET
Van egy kislányom.
Gyere, most megyünk át!
Narin, lekapcsolnád ezt, kérlek?
Amikor kisebb volt, még nem érdekelte a kezem.
De aztán látta a barátai szüleit,
és megkérdezte: „Visszanő majd a kezed?”
Az a célom, hogy ne kelljen szégyenkeznie miattam.
Félek, hogy az iskolában cukkolják majd.
Abban reménykedem, hogy a játékok kapcsán végre nyíltan beszélhet majd rólam.
Igen, az nagyon jó lenne.
DÁNIA, VEJEN
A program végső szakasza is nehéz.
Na, srácok?
Mehetünk?
Remélem, hogy a csapatom ráébred, hogy mennyit javultak a kezdetek óta.
Ezen az úton megyünk!
Végig egyenesen megy.
A PTSD már része az életemnek,
de megtanultam, hogyan élhetek együtt vele.
Vannak napok, amikor rám törnek az emlékek.
Néha nem csak egy,
de két, három, négy napon is egymás után.
Eleinte csak egy-két órát bírtam a lányaimmal.
Sokszor fel kellett hívnom az anyjukat,
és kitalálni valami fedősztorit,
hogy valami közbejött, és apunak el kell mennie.
A szememen is látszik.
Mosolygok, de a mosoly mögött nincs semmi.
Szeretnék én is odakint játszani a gyerekeimmel,
focizni meg biciklizni tanítani őket.
Sziasztok!
Szia, Havanna!
Szia, apu!
Még mindig edzel?
Igen. Emlékszel még, hogy biciklizni járok mostanában?
Igen.
Anyu mondta, hogy te is el kezdtél bringázni Antoniával.
És miért van rajtad korona?
Mert egy királyi hercegnő vagyok.
Egy igazi hercegnő?
Nézd csak meg!
- Nagyon csinos. - Látom, kicsim, szép.
Gyere, köszönjünk el aputól!
Szia, apu!
Szia, kicsim!
Jól van, szia!
Pápá!
Tekintsünk ma vissza az elmúlt pár hétre!
Nekem nehezebb volt, mint hittem.
De itt számíthatok mindenki segítségére,
és a barátaiméra is.
Kasper nagyon megváltozott az első alkalom óta, hogy itt láttam a szigeten.
Nem is tudom, hogy mit műveltél vele.
De működött. De még hogy!
Köszönöm az őszinteségeteket.
Nagyon fontos, hogy támogassuk egymást.
Baromi könnyű másokon kitölteni az ember frusztrációját.
De egymást támogatni,
ez az igazi fejlődés.
Rohadtul büszke vagyok rátok.
Hatalmasat fejlődtetek mind.
Én itt vagyok.
Kőkemény munka volt.
Most mit csináljak?
Komolyan mondom,
megillet titeket a dicséret.
Elképesztő, amit véghez vittetek.
Zárjunk egy csatakiáltással! Remélem, nem tették el az éjjeli nasit.
„Egy, két, há', hajrá, Vikingek!”
Akkor egy, két, há' és hajrá, Vikingek!
KÉT HÉT A JÁTÉKOKIG
Megkérdezzem, milyen a hangulat?
Pocsék.
Ez az utolsó edzőtáborotok,
az utolsó alkalom, hogy mind együtt lehettek.
Igen. Nagyon jó még egyszer újra együtt lenni,
kicsit gyakorolni mindenkivel, és felkészülni, hogy lenyomjunk mindenkit.
És hogy érzitek magatokat? Izgultok, idegesek vagytok?
Mindkettő.
Nagy utat tettünk meg közösen, de tényleg nagyszerű csapatunk van.
Tom! Utánad is szaglásztam ám,
te kedvemre való fickó vagy.
Lemész még a terembe, hogy rágyúrj egy kicsit a karodra a játékokig?
Nem.
Nincs rá szükség.
Én nagyon köszönöm, hogy ennyi energiát fektettek bele.
Ahogy a seregben is tettétek.
Aztán így vagy úgy, de szögre kellett akasztani a sisakot.
De a szolgálat ott van a véretekben, a vérünkben,
és sosem múlik el.
Úgyhogy amikor a pályára léptek a győzelemért,
vagy csak hogy jól érezzétek magatokat,
és hogy a családotok is büszke legyen rátok,
és úgy érzitek, hogy mindjárt elsírjátok magatokat,
hát nyugodtan sírjatok, a kurva életbe!
Komolyan!
Vigyázzatok magatokra és egymásra, rendben?
Várj, majd én beállok Jenks mögé.
Én leszek a széke.
Ezt kitervelted, mi?
- Állj fel, te leszel Jayne lába! - Na jó.
Tök jó, hogy Tom is itt van a képen.
Csak nem látszik.
Ne már, mindjárt bepisálok!
Melyikőtök nyomkodta a hólyagomat?
- Na, még egyszer! - Egy, két, há'…
Harcolunk!
Oké. Még egyszer?
Öt perc!
Amikor jön a szignál, kezdünk!
Kész vagyok. Jól nézel ki.
Csendet kérek!
Kezdünk. Három, kettő, egy.
Üdvözöljük az egész világot itt Hágában!
Connie, ez egy nagy esemény, sok országból érkeznek hozzánk.
A csapatunkban mindenki nagyon lelkes,
Azt szeretnénk, ha a nézők a helyszínen szurkolhatnának.
A nyitóceremónia április 15-én, szombaton lesz.
Nagyjából ötezer ülőhelyünk van.
Ez az esemény összehozza az egész Invictus-közösséget,
hiszen erről szól az egész.
Remélhetőleg mindenki el tud majd jönni, és együtt lehetünk a játékokon.
A harcok éjjel is folynak Mariupolban.
Úgy gondolom, hogy a sebesült katonák visszatérése a frontra,
talán a legkiemelkedőbb példája az Invictus-közösség elkötelezettségének.
Meghalni a szabadságért nálunk nem csak egy üres kifejezés.
Készen állunk megtenni.
A csapatom 90 százaléka most is szolgál valamilyen módon.
Könnyen előfordulhat hogy az ukrán csapat szolgálatban lesz a hágai játékok idején.
Talán négyen vagy öten.
Megint lőnek. Nem tudom, hogy halljátok-e.
Szóval két hét múlva tudjuk csak meg.
Sajnálom, nem tudok tovább beszélni, vissza kell térnem a helyemre.
- Majd hívlak titeket később. - Rendben. Szorítunk, Okszana.
- Legyen úgy. Köszönöm. - Majd beszélünk.
UKRAJNA, MARIUPOL
TAJRA ÖNKÉNTESNEK JELENTKEZIK EGY UKRÁN FRONTHOZ KÖZELI KÓRHÁZBA
TESTKAMERÁT VISEL, HOGY DOKUMENTÁLJA A MUNKÁJÁT
Gyerünk, gyerünk!
Ott, arra!
Mire várunk?
A parancsnok akar valamit.
Mi az?
Tűz alá vették a mieinket a gyár felől.
Oké, értem.
A kocsikhoz!
Gyerünk, mozgás!
Köszönjük, testvér, menjetek!
Ezzel megyünk.
Kapcsold ki a szirénát! Észrevesznek.
Oké, megvan, fogom.
Emeljük be!
Emeljétek!
A lábaira figyelj!
Hogy hívnak? Vászja?
Tajra vagyok.
Nyugi, rendbe jössz.
Érzed ezt?
Gyerünk már!
Kaptál már injekciót?
Szerjózsa, óvatosabban vezess!
Ez az.
Lassabban, még be van kötve!
Kapott négy milli dexametazont.
Viszik a röntgenre.
Egy, két, há'!
Szépen, óvatosan!
Na, lássuk!
Nyílt csonttörés, lőtt seb a bal lábon… Aha, elég csúnya.
Ez is csúnya lesz, készülj!
Hozd a hordágyat!
Jól van, óvatosan!
Nyugalom, most már nincs baj.
Tarts ki, testvér, minden rendben lesz.
Jó, nem látok szivárgást.
Egy ujjam leszakadt.
Egy ujj az semmiség! A legjobbakkal is megesik, aranyom.
Nem számít.
Csak maradj velem és lélegezz!
Túlélem?
Ne vágja le, fázom.
Jó, majd betakarunk.
AZ UKRÁN CSAPAT TAGJA
Ezt veszed? Csak köszönni akarok a családomnak.
Reméljük, az oroszok leteszik a fegyvert,
különben megkapják tőlem a magukét.
Felvehetjük, de feltölteni nem tudom.
Már a harmadikat találták el.
Igen, egy harmadik kórházat is megtámadtak.
Gyertek be onnan!
A szabadság szeretete mindig erősen élt bennem.
Meg kell védenünk a hazánkat, hogy megőrizhessük a méltóságunkat,
és hűek maradjunk önmagunkhoz.
Igyekszem ezen elvek mentén élni az életem.
Hová megyünk? Kérjek útmutatást?
Igen.
Srácok, hová menjünk?
Hol vannak a sebesültek?
Ők honnan jöttek?
Ez fáj!
Hol fáj, kis drágám?
A lábad? Óvatosan a karjával!
Gyorsan, vigyétek!
Hova tegyük?
Fogjátok, gyerünk, gyerünk!
Magasabbra!
Csak ketten voltak?
A történelmet a győztesek írják.
de a győzelemhez sok mindennek kell összejönnie.
Én a családomért élek.
Azért harcolok, hogy megvédjem őket.
Hogy megvédjem a lányomat, és újra értelmes életet élhessünk.
Hol a kislány?
Itt van.
Szomjas vagyok.
Mi az, kicsim?
Kapsz majd inni.
Ügyes kislány vagy.
Valaki hozzon vizet!
Hiperventilál, a fenébe!
Kicsim! Maradj velem!
Gyere vissza hozzánk!
A kisfiú meghalt.
A kislány gépeken van.
Ő talán túléli.
Miért kell, hogy gyerekek is belekeveredjenek?
Felkapcsolod a fejlámpát, ha megkérlek? Igen, itt fent.
Fenébe!
Várjatok, majd én leveszem a kesztyűmet.
Szia, tesó!
Viszlát később!
Persze, nem búcsúzkodunk.
Menj csak! Nem köszönök el.
Mehetünk. Csak húzd fel az ablakot!
Hova mennek?
Hova-hova? Timbuktuba.
Jó, engem nem érdekel, csak kérdezik.
Ki?
A parancsnokság.
Tajra menne a terepre.
Engedjétek át!
2022. MÁRCIUS 16-ÁN TAJRA ÉS SOFŐRJE OROSZ FOGSÁGBA ESETT.
MINDEN ÖSSZEKÖTTETÉS MEGSZAKADT VELE