[zgomote de utilaje]
[zgomotul de utilaje se intensifică]
JOCURILE INVICTUS 2022
[zgomotul de utilaje continuă]
[public care aplaudă]
[computer] Înregistrare în desfășurare.
[femeie 1] Deci stadionul, care e o construcție nouă,
pentru ceremonia de deschidere și cea de închidere…
[Harry] Clădirea e, momentan, în construcție
și se încheagă destul de bine.
[femeie 1] Și o să cânte Kaiser Chiefs.
Avem o teleconferință cu echipa Marii Britanii înainte.
Vor fi plăcut surprinși. Le poți ura noroc.
[Harry] Să sperăm că nu se așteaptă la altcineva.
- [femeie 1] De fapt… - [Harry] Surpriză! [mormăie]
„Credeam că vine Justin Bieber.” [râde]
[chicotește]
Perfect, abia aștept! O să fie plăcut să vă văd.
[bărbat] Și cred că următoarea întrebare ar fi dacă participanții
sunt pregătiți de ce-i așteaptă la Haga în câteva săptămâni.
[Harry] Da, zero presiune… [râde]
Abia aștept următoarele informații!
[muzică optimistă, dinamică]
[fluier]
- Hai! - Bravo!
[Jenks] Oameni buni, în echipa asta nu există supervedete.
Cine crede că e mai bun decât coechipierii
să vorbească cu Jayne, pentru că ea e șefa.
[jucătorii râd]
[antrenor, în coreeană] Patru, cinci… Mai ai cinci!
- [preparator, în engleză] Ce ai azi? - [Gabe] Tir, canotaj și înot.
[antrenor 2] Dați-i zor!
[antrenor, coreeană] Hai, poți mai mult!
[antrenor 3, în engleză] Încetișor, ai suficient timp.
Trage… Țintește…
[săgeata se lovește de perete]
[Darrell] Frate!
[toți râd]
[Darrell] Unde s-a dus?
[antrenor 3] Ia-o ușor, respiră…
La jocuri va fi multă lume.
[ciripit de păsări]
[Jenks] Dacă putem pune în practică ce am făcut weekendul trecut,
ar fi grozav. Promovarea echipei merge bine.
Să sperăm că putem aplica tehnicile în meciul cu Leicester Tigers.
Aveți grijă de voi și ne vedem în weekend!
- [jucători] Pa! - [Jenks] La revedere! Pa, Tom!
- [Jenks] Mersi, prietene! Pa! - [Tom] Pa!
[bip de final de apel]
[prezentatoare TV] Astăzi sunt în sud-estul Spaniei,
căutând o casă în zona frumosului oraș Mojácar.
[muzică sumbră, îngrijorătoare]
A SUFERIT UN ATAC GRAV DE CORD
[Tom] Totul s-a petrecut repede.
Jayne m-a sunat când s-a întâmplat.
Jenks n-a mai respirat. Inima i s-a oprit.
Jayne a trebuit să-l resusciteze 28 de minute sau așa ceva.
[Tom] Hai, băieți, spargeți-le linia!
Spargeți linia!
Hai, Dave! Hai, Lisa!
CU JENKS LA TERAPIE INTENSIVĂ, ECHIPA BRITANICĂ A RĂMAS FĂRĂ ANTRENOR PRINCIPAL
[Vicki] Tom!
[jucător 2] …când jucam cu Jenks aici. Toată lumea învață.
Mingea era acolo… [vorbesc unii peste alții]
[jucător] Discutăm un pic.
Se fluierase și tu erai încă în joc.
[jucător 2] Jenks m-a mai penalizat…
[discuție indistinctă cu ecou]
[jucător 2] Șapte secunde.
[jucător 3, cu ecou] Trebuie să ai grijă…
CANADA, NOUA SCOȚIE
[terapeută] Intră!
- [terapeută] Îți aranjăm scaunul? - [Darrell] Da.
[terapeută] În spatele ușii.
[Darrell] Opt sute de oameni au candidat pentru Jocurile Invictus
și ei au ales 32.
De ce eu?
Nu știu.
[terapeută] A fost o aventură. Și încă nu s-a încheiat.
[Darrell] Nu, încă nu s-a încheiat.
Uneori ai zile când vrei să te ascunzi.
[terapeută] Da.
[antrenor] Vor fi 2.000 - 10.000 de oameni pe stadion. Trebuie să comunici!
La jocuri va fi mult mai multă aglomerație.
Pot fi patru oameni pe țintă.
Aici ne vom antrena cu doi oameni pe țintă.
[Darrell] După traumele pe care le-am suferit în serviciul militar,
mă stresez foarte tare în aglomerații.
Nu vreau pe nimeni în spațiul meu.
Simt că, dacă se întâmplă ceva, trebuie să pot ieși de acolo.
[Caelin] Darrell!
Uită-te la pantofi!
[Darrell] E un pic prea aproape.
[Caelin] Da, am observat că…
[Darrell] Retrăiesc amintiri…
Uneori nu mai știu unde sunt.
[antrenor] Luați-vă echipamentul și organizați-vă!
[Darrell] Îmi amorțeam mereu problemele cu o sticlă de… ceva.
Când am renunțat la alcool,
nu știam că sunt talentat la sport.
Singura probă la care eram talentat era „sticlismul”,
acolo eram expert.
Știu că vor fi impedimente,
dar sper să particip la Jocurile Invictus.
[bipăie un dispozitiv]
SUA, VIRGINIA
[Gabe] Te-ai dat jos din pat?
Nu poți să-ți pui lentila? Nu face ca taică-tu!
Dacă-mi ieșea, o lingeam
și o băgam la loc în ochi.
Asta ziceam, nu face ca taică-tu!
- [Tameah] Nu e chiar așa de greu. - [Gabe] Te descurci tu.
[Gabe] Ai reușit! Bravo!
Vezi? Câte degete am ridicat?
[Tameah] Frate!
[Gabe] Mă duc la antrenament, te iubesc!
[antrenoare] Până la capăt și schimbați mâna de deasupra.
- [Gabe] Îl schimbă zilnic. - [antrenoare] Întindeți bine peste piept.
[Gabe] Stai acolo, o să fie bine. Nu te lovesc, promit.
[Gabe geme]
Nu bei apă, hidratează-te!
[muzică dinamică]
L-am scăpat…
„Arcașul cu un singur braț”. Eu sunt.
- Înalt, brunet, frumos, cu un braț. - [bărbat] Vrei o mână de ajutor?
[Gabe] Dacă vreau o mână de ajutor? Păi…
[Gabe] Îmi place cum ies la friteuza cu aer.
O împrumut eu când vă săturați de ea.
[Avie] Mie-mi plac rumenite, nu albe.
Albul nu e culoarea mea.
[Gabe] A, nu? Îți plac de culoarea lui Justin?
[Avie] Da, cam așa!
Unde mergi acum, Gabe?
[Gabe] La Jocurile Invictus.
Le organizează prințul Harry, odată la doi ani.
Particip la tir cu arcul, înot și canotaj.
[Avie] Bun așa!
[femeie] Am tot ce-mi dorește inimioara.
[Gabe] Mm-mmm.
[Avie] Delicios! M-am săturat.
[Gabe] Vineri e 1, aniversarea mea!
[Avie] Aniversarea, da!
- [femeie] O să fim împreună! - [Avie] Ca să vezi, frate!
[Gabe] Ce făceai în seara când ai aflat că am avut accidentul?
[Justin] Când au sunat-o, a crezut că e o glumă.
I-au spus din nou și zice: „Stai așa, cine e?”
Apoi a început să plângă și mi-a spus că…
- [mama lui Gabe] Îți vine să plângi? - [Justin] Îmi vine, fir-ar!
[Justin, cu voce tremurată] Mi-a spus că ai avut un accident…
[Gabe] A-ha…
[Justin] …ai murit și te-au resuscitat.
[Avie] Și ne-am dus acolo să te vedem.
Te-am văzut și mi-am zis: „Are Domnul grijă de el.”
M-am rugat pentru tine.
[Gabe] Am avut probleme în trecut,
dar toate lucrurile prin care am trecut
m-au pregătit pentru ce mă așteaptă.
[plescăitul apei lovite de Gabe]
Antrenamentul pentru Invictus e greu.
Pun energie într-o parte a corpului…
Cum rămâne cu restul?
Vechile amintiri îți revin în minte, toate durerile prin care ai trecut,
simți că mai mult nu poți suporta.
Chestiile traumatizante… Am pățit și eu diverse.
N-am niciun control asupra vieții. Sunt în mijlocul unei furtuni.
Și încerc să mă văd în ochiul furtunii.
Toată viața mea a fost o furtună.
N-am mai spus asta nimănui.
[chicotește amar]
[latră un câine]
[reporteră, în ucraineană] În regiunea Voroneț, lângă granița ucraineană,
există o tabără de luptători ceceni, cu arme și echipamente.
[reporter] O coloană lungă de 3,5 km se îndreaptă
spre punctele de frontieră dinspre Rusia.
[Iulia] Deci… asta e.
Bine că n-am dat bani pe haine civile!
[reporteră, în engleză] Oamenii sunt încordați și așteaptă să vadă
ce se va întâmpla în zilele și orele care vin.
[reporteră 2] Trupele și tancurile rusești se adună la est de graniță
și oamenii sunt tot mai îngrijorați.
Ucrainenii care pot își caută refugiu către vest.
Zeci de mii de oameni au trecut granița în cinci țări…
[muzică sumbră, jalnică]
[Iulia] Te-ai vopsit și aici, pe frunte.
[Anna] E un semn de naștere la modă.
[Iulia] Foarte drăguț! [râde]
Bun, hai să mergem!
Hai!
[Iulia] „În această dureroasă zădărnicie,
sufletul se împotmolește, revărsat la ultima răscruce.”
[muzică tristă]
„În ultima zi translucidă de iarnă,
când zăpada s-a topit și carnagiul a ieșit la iveală…
…se vede cât de mare e tragedia.”
[muzica tristă continuă]
„Apuc din nou pe drumul vieții către acea răscruce.”
„Voi adulmeca, voi închide ochii și-i voi simți pe aceia
ce au trecut peste marginea prăpastiei.”
[muzică încordată, rău-prevestitoare]
[reporteră] Președintele Vladimir Putin a cerut Consiliului să autorizeze
folosirea forțelor armate ruse în afara teritoriului Federației Ruse.
[uruit de elicoptere]
[sirene]
[muzica rău-prevestitoare continuă]
[femeie] Unde să mă duc? Fiul meu e la serviciu. Unde să fug?
[crainică gară] Trenul în direcția Mariupol pleacă în zece minute…
[civilii vociferează]
[soldat vorbind în ucraineană, indistinct]
[reporteră] Azi, trupele rusești avansează către capitala ucraineană Kyiv.
Atacul a început înaintea zorilor cu bombardamente aeriene și de artilerie,
urmate de coloane de infanterie și tancuri.
Autoritățile ucrainene spun că trupele rusești de desant
sunt acum la periferia orașului.
De acolo…
[prezentator, în coreeană] Președintele rus Putin a anunțat
o operațiune militară contra Ucrainei.
[prezentatoare] Relatează corespondentul nostru internațional.
[reporter, în daneză] Camioanele rusești au trecut granița în Ucraina.
Au avut loc atacuri cu rachete și bombardamente.
[reporter, în engleză] În capitala Kyiv, am auzit o serie de explozii peste noapte
și, mai recent, alarme antiaeriene, indicând că…
[reporteră, în olandeză] Cu o armată impresionantă, Rusia a invadat Ucraina,
readucând războiul în Europa.
Ofensiva este condamnată de întreaga lume.
[lovituri puternice]
- [sirenă] - [fluier]
[muzică introspectivă]
FIUL LUI TOM
- [Harvey] Tati se pricepe! - [Tania] Da?
[Harvey] Se vede de ce e căpitan.
[Tania] Serios? De ce crezi că e căpitan?
- [Harvey] Pentru că e bun și rapid… - [fetiță] Hai, Invictus Marea Britanie!
[Harvey] De-aia.
[Tom] Lui Harvey îi place că sunt căpitan.
Dar fără Jenks, presiunea e mult mai mare.
[fetiță] Hai, Invictus Marea Britanie! [aclamă]
[Allen] Așa. Mulțumesc. Hai, la treabă!
[Harvey] Cred că o să câștigăm.
De departe.
[Tom] Trebuie să-mi intru treptat în rol.
Când încep jocurile,
aș vrea să fi câștigat deja încredere.
[jucător] Stai acolo!
[antrenoare] Relaxați-vă!
[bărbat] Nu…
- [bărbat] Blocați-l! - [antrenoare] Tom!
Tom!
- [fluier] - [spectator] Bravo!
[Harvey] Tata a înscris.
[antrenoare] Haideți, acum!
Dave, uită-te în sus! Tom!
[muzică energică]
Echipă, nu vă aud vorbind! Trebuie să comunicăm!
Comunicați!
[fetiță] Hai, Marea Britanie, hai!
[antrenoarea aplaudă, aclamă]
Haideți, mai iute!
Presați-i imediat, nu le dați timp!
[jucător] Leif!
[antrenoare] Așa, schimbați!
Străduiți-vă!
În dreapta, Joe!
[muzica energică se intensifică]
[antrenoare] Vorbiți între voi!
[jucător] Russ! Kel!
[antrenoare] Da, Dan, blochează-l!
Tom!
[bufnitură cu ecou]
[Tom] Fir-ar al naibii…
[un fan Tigers aclamă]
[Tania] Cum o să le explici prietenilor, Harvey?
[Harvey] Habar n-am.
[bărbat] Trebuie să fim mai calmi cu mingea.
Ultimele două minute…
Cred că încă avem o mică problemă de comunicare.
- Nu vorbim destul. - [antrenoare] Așa e!
[cu ecou, distorsionat] Trebuie să comunicăm.
[crainic] Ne îndreptăm atenția spre piste pentru cursa de 200 m, categoria IT7.
- [arbitru] Fiți gata! - [pistol de start]
[crainic] A căzut! A căzut și încă e la pământ.
Aruncă la coș! A fost cât pe ce!
E una din acele zile în care mingea nu se duce în coș.
[Harry] Știind cât de deprimant e
și cât de rău erau unii dintre acești oameni…
E un pas înainte, trei pași înapoi.
[crainic 2] În afara țintei.
Dar, cu cât perseverează mai mult,
cu atât mulți dintre ei ies din genunea în care erau prinși.
Nu mai trăiesc în trecut. Se concentrează pe viitor.
Efectul asupra individului se repercutează și asupra familiei și a comunității.
Asta încercăm să realizăm.
[crainic 3] Puteți vedea spiritul Jocurilor Invictus
când își încurajează rivala să atingă zidul.
Și trece linia de finiș. Incredibil!
A refuzat să se dea bătut.
[„Skyline”, de FKJ]
♪ Încerc să fiu un fiu bun ♪
♪ Să fiu mereu eu însumi ♪
[Gabe] Înainte de jocuri, vreau să mai merg o dată la casa unde am copilărit,
ca să-mi amintesc de trecut
și să mă pregătesc pentru schimbările din viitor.
♪ Simt în sufletul meu ♪
[muzică R&B sensibilă]
♪ Vreau să ajung acolo ♪
♪ E undeva, aproape ♪
♪ Aș vrea s-ajung acolo ♪
[muzica se estompează]
[latră un câine]
[Gabe] Ce multă vreme am petrecut pe străzile astea!
[lătrat de câine]
Când eram mic, cartierul era un loc sigur.
Știi regulile, înțelegi ce se întâmplă…
[claxon]
Acasă mi-era mai frică.
Mereu se întâmpla câte ceva.
Aici am crescut.
Paturile noastre vechi!
Le țineau în garaj și le-au aruncat acolo.
Sunt paturile noastre!
Cred că aveam vreo 11, 12 ani.
Mama ieșea cu un tip de ani de zile.
Îmi amintesc că urla la mine și la fratele meu să ne culcăm.
Eu și frate-meu tot vorbeam.
[trenul fluieră]
A ieșit din camera mamei și urla la mine că mă bate,
că-mi face, că-mi drege…
Mi-a zis că mă strânge de gât.
I-am răspuns că nu-mi face nimic. Și m-a strâns.
M-a apucat cu mâinile de gât, mă luptam cu el
și fratele meu privea de pe marginea patului.
Aici era patul meu, stăteam întins așa și James era aici, strângându-mă de gât.
Într-un final, mi-a dat drumul, a fugit afară, s-a urcat în mașină
și am văzut-o pe mama cum a ieșit și s-a dus după el.
Eu plângeam, fusesem agresat
și, când am văzut asta, în mintea mea s-a întipărit:
„Am înțeles.
Nu mă pot baza pe tine. Sunt de unul singur.”
Mai știi, pe holul ăsta,
când ea și Chris m-au ținut și aprindeau chibrituri ca să… Da.
Da…
Am luat bătaie peste tot pe aici.
[Justin] Nu găsesc nimănui scuze, dar mama era tânără,
e o persoană imatură și Gabe era…
- Gabe. - Da, Gabe.
Gabe intra mereu în bucluc.
Asta nu-i scuză reacțiile, pentru că erau abuzive.
Sincer, erau abuzive.
Toți am luat bătaie aici.
[Gabe] Când au venit cei de la Marină… Nu știam nimic despre Marină.
Dar știam că nu vreau să rămân aici.
M-am înrolat în Marină în mai 2004, imediat după liceu.
Au întrebat ce vreau să fac și le-am zis: „Unde se pleacă cel mai repede?”
Când îmi plăcea ceva, mama nu mă lăsa să fac.
„Nu, nu poți.” Spunea că sunt un copil-problemă.
M-a afectat până-n ziua de azi.
Dacă nu-mi iese ceva, fug la altceva.
Încerc orice și nu mă opresc nicăieri.
Toți avem necazuri.
Cred că am învățat multe din trecut.
Nu m-a ucis, nu m-a distrus… Chiar dacă m-a rănit puțin, mi-am revenit.
Am văzut în viață oameni care nu pot face nimic fără ajutor.
Și dacă nu treceam prin asta,
nu-i înțelegeam pe cei care plâng sau se închid în ei
după traume sexuale și de-astea.
Dacă nu treceam prin asta,
nu știam prin ce trec ei.
Lumea nu știe multe din câte s-au întâmplat aici…
Ce mi s-a întâmplat și cum m-a afectat.
Mult timp am visat… Credeam că rostul meu e să mă întorc aici, să ajut…
Mă lupt de multă vreme.
Și pentru ce?
Frate…
Fiica mea știe că am pățit anumite lucruri.
Dar nu știe despre agresiunile sexuale,
despre chestiile cu adevărat traumatizante.
Nu vreau s-o împovărez cu așa ceva.
[muzică gravă]
În clasa a cincea, am avut o temă:
„Ce vrei să fii când te faci mare?” Și încă mi-o amintesc clar.
Am scris: „Vreau să fiu un părinte mai bun decât au fost ai mei.”
Atât îmi doream pentru când voi fi mare.
[oftează din greu]
[Richard] O să discutăm despre Ucraina, e foarte important să-i sprijinim.
[Dominic] Vom avea o teleconferință pe Zoom, Oksana, eu și Richard,
cât de curând posibil, și-i vom sprijini cât de mult posibil.
[Richard] Cred că securitatea va fi mai strictă decât ești obișnuit.
Cei de la Haga au fost minunați,
dar jocurile astea le solicită aproape la maxim capacitatea.
[Dominic] Să ne conectăm cu Haga.
[bărbat] În esență, dacă totul decurge conform planului,
dacă totul merge bine, vom avea un Zuiderpark plin de spectatori
și o atmosferă electrizantă.
[Connie] Suntem pregătiți și abia așteptăm să primim echipa săptămâna viitoare.
Haga se înveșmântează în galben și negru.
[Willem] Aici e zona de servicii.
Pe aici vor intra sportivii…
Pe stadion va fi un cort mare pentru încălzire.
Are teren de sport complet…
[Dominic] Abia aștept să vă văd în persoană în câteva săptămâni.
Puneți băuturile la rece, venim!
[Connie] Așa vom face.
MAREA BRITANIE, SUDUL ȚĂRII GALILOR
[reporter] Consiliul de Securitate al ONU a adoptat o rezoluție
cerând Rusiei să oprească atacul asupra Ucrainei…
[Jenks] Nu sunt cu ei, din nefericire, din cauza faptului că am murit.
E simplu. N-avem de ce să îndulcim pilula.
Am fost mort 27 de minute.
Și dacă nu era soția mea, n-aș fi aici să vă povestesc.
[Jayne] Da.
[Jenks] Lumina de la capătul tunelului e o prostie.
Cine naiba vede o lumină la capătul unui tunel?
Când am murit eu, n-am văzut absolut nimic.
[chicotește] Era totul negru.
[chicotește]
Ar fi frumos să fiu acolo, cu ei,
să-i ajut, să-i ghidez un pic.
Dar așa e viața.
Sau nu, după caz.
Nu vreau să spun că e cea mai bună echipă pe care am avut-o,
dar în ce privește atitudinea față de joc și efortul pe care-l depun…
[Jayne] Ți-au dat mereu 120%.
- [Jenks] Nu poți da 120%. - [Jayne] Dacă există 120%.
- [Jenks] Poți să dai 100%. - [Jayne] Bine.
[public care aclamă]
[sună telefonul]
- [Jenks] Ești bine, Thomas? - [Tom] Nu prea rău, tu?
[Jenks] Mă străduiesc să fac față efortului și stresului de a sta în pat.
[râd amândoi]
[Jenks] Cum e, ai întâmpinat probleme?
[Tom] Nu, adică…
Toată lumea vrea să vă întoarceți tu și Jayne, dar…
[Jenks] Mulțumesc că ai acceptat să-mi ții locul. E mai mult decât la club.
Sunteți la nivel paralimpic acolo.
[Tom] Mersi.
[Jenks] Îți faci griji pentru că o să fii căpitan la jocuri?
Faci o treabă excelentă ca intermediar
și sper să nu mai ai parte de stres până la jocuri.
[Tom] Doar dacă apari tu.
- [Jenks] Poate! - [Jayne] Da.
[Jenks] Fii tare! Mersi, prietene!
[Tom] Noroc!
- [Jenks] Ai grijă, prietene. - [Tom] Noroc! Pa!
[Jenks] Pa!
[apelul se deconectează]
[muzică blândă, gravă]
[Hyeongyoon, în coreeană] Mă duc la Politehnica Chung-Ang.
Lucrează la niște brațe protetice care simt atingerea și temperatura
și m-au rugat să particip.
Participând la primele Jocuri Invictus unde merge Coreea,
am cunoscut mai mulți oameni prin sport și cred că am devenit mai optimist.
[cercetătoare] Întâi să vedem dacă impulsurile se transmit corect.
[Hyeongyoon] Mă simt mai bine, și nu doar mintal. Sunt fizic mai sănătos.
Cred că sportul a avut un efect benefic asupra ambelor aspecte.
[bărbat] Pune un ou și sparge-l cu mâna protetică!
Și după aia spui: „Nu există limite! Hai, Coreea!”
„Hai, Coreea!”
[Hyeongyoon] Nu există limite!
[bărbat] Nu, stai!
[râd]
După ce spun eu „începe”.
Acum poți începe.
[Hyeongyoon] Nu există limite! Hai, Coreea!
[aplauze]
ATENȚIE, ȘCOALĂ
[Hyeongyoon] Am o fetiță.
Hai să trecem! Bună!
[agentul de circulație fluieră]
[Hyeongyoon] Narin, îl oprești tu, te rog?
[Narin murmură]
[Hyeongyoon] Când era mică, nu era așa curioasă în privința brațelor mele.
Dar când i-a văzut pe părinții prietenilor ei, m-a întrebat
dacă o să-mi crească brațele la loc.
Vreau să duc o viață în care să nu-i fie rușine de mine.
Mă tem că ar putea fi hărțuită și exclusă.
Sper că jocurile vor fi o ocazie pentru ea
să vorbească deschis despre mine.
Da, așa.
[muzică optimistă, solemnă]
DANEMARCA, VEJEN
[Bodilsen, în engleză] Ultima etapă a programului poate fi dificilă.
[în daneză] Bun, băieți!
[Kasper] Suntem gata?
[Bodilsen] Cea mai mare speranță a mea
e ca sportivii mei să înțeleagă că nu mai sunt în starea de dinainte.
[în daneză] Rămânem pe drumul ăsta,
e drept.
[Kasper, în engleză] PTSD-ul face parte din viața mea,
dar acum, în mare parte din timp, reușesc să-l controlez.
Dar mai am zile când mă lovesc amintirile și așa mai departe.
Nu e doar o zi,
sunt trei sau patru zile la rând.
La început, nu puteam să țin fetele mai mult de o oră, două.
De câteva ori a trebuit s-o chem pe mama lor și să mă gândesc ce le spun,
că a intervenit ceva și tati trebuie să plece.
Se vede și în ochii mei.
Zâmbesc, dar nu cred că e ceva în spatele zâmbetului.
Mi-aș dori să fiu un tată care se joacă cu copiii lui,
joacă fotbal cu ei sau îi învață să meargă cu bicicleta.
[muzică lentă, meditativă]
[sună telefonul]
[Kasper, în daneză] Bună!
Bună, Havanna!
[Havanna] Bună, tati!
[Kasper] Ce ai…
- [Havanna] Ești încă la antrenament? - [Kasper] Încă sunt la antrenament, da.
- [Kasper] Mai știi că merg cu bicicleta? - [Havanna] Da.
[Kasper] Mami mi-a spus că tu și Antonia învățați să mergeți cu bicicleta.
De ce ai coroniță, scumpo?
[Havanna] Pentru că m-am făcut prințesă!
[Kasper] Te-ai făcut prințesă?
[Havanna] Ia uite!
- [femeie] E frumoasă! - [Kasper] Foarte frumoasă, scumpo.
[femeie] Hai să-ți iei la revedere de la tati și te ajut.
[Havanna] Pa-pa, tati!
[Kasper] Pa-pa, scumpo!
[Havanna] Pa-pa, scumpule!
[toți râd]
[Havanna] Pa!
[muzică gravă, introspectivă]
[conversație indistinctă]
[Bodilsen, în daneză] Azi o să ne gândim la perioada care a trecut
și cum a decurs.
[bărbat 1] Pentru mine a fost mai dificil decât anticipasem.
Dar mă bazez pe sprijinul tuturor celor de aici
și al prietenilor mei.
[bărbat 2] Când îmi amintesc cum era Kasper când l-am cunoscut
și văd cum te-ai schimbat…
Nu știu ce ai făcut. Dar a avut efect!
La greu!
[Bodilsen] Mulțumesc pentru sinceritate!
Susținerea voastră reciprocă e extrem de importantă.
E foarte ușor… când ești sub presiune
să-ți verși frustrările pe alți oameni.
Creșteți susținându-vă reciproc.
Sunt incredibil de mândru de voi!
Cu toții ați făcut progrese uriașe!
[Caelin, în engleză] Sunt aici.
[Bodilsen, în daneză] E muncă grea.
[Vicki, în engleză] Nu știu ce să fac!
[Bodilsen, în daneză] Dar vă puteți felicita, dragii mei prieteni,
pentru că ați realizat multe.
Să încheiem seara cu un strigăt de luptă!
Sper că n-au strâns gustările de seară.
„Unu, doi, trei, hai, vikingii”, da?
Unu, doi, trei… [toți] Hai, vikingii!
[sportivii aclamă]
[Harry] Îndrăznesc să întreb cum e moralul?
[Rachel] E groaznic.
[echipa râde]
[Harry] E ultimul cantonament, ultima ocazie în care ați putut fi împreună.
[Rachel] A fost grozav să ne mai întâlnim o dată,
să punem pe toată lumea la treabă, ca să dăm rupere la jocuri.
[Harry] Și cum vă simțiți? Entuziaști? Aveți emoții?
[Rachel] Da, entuziaști și emoționați.
Am bătut cale lungă să ajungem aici, dar ce echipă minunată avem!
[Harry] Tom, te-am urmărit și pe tine, evident,
ești genul meu de om.
[toți râd]
Mergi la sală să-ți antrenezi brațele înaintea jocurilor sau nu?
[Tom] Nu.
N-am nevoie.
[Harry] Vă mulțumesc că ați depus atâta efort!
O făceați zi de zi în uniformă.
Dintr-un motiv sau altul, a trebuit s-o puneți în cui.
Însă devotamentul din sângele vostru, din sângele nostru
nu vă va părăsi niciodată. E încă acolo.
Cât timp sunteți acolo, făcând ravagii, luptând pentru medalii
sau doar simțindu-vă bine și făcând cinste familiei voastre,
când simțiți nodul ăla în gât
și simțiți că vă vine să plângeți…
plângeți, ce mama naibii!
Vorbesc serios.
Aveți grijă de voi și aveți grijă unul de celălalt!
[Tom] Lasă-mă în spatele lui Jenks, o să fiu fotoliul lui rulant.
- Da. - [râd]
[bărbat] Te-ai gândit bine.
[Tom] Ridică-te și fii picioarele lui Jayne!
[Vicki] Da! Picioarele lui Jayne!
[muzică delicată, contemplativă]
[bărbat] Ce mă bucur că nu se vede Tom în poza aia!
Nu e acolo!
[bărbat, în daneză] Vedeți că o să fac pe mine!
Cine naiba îmi strivea vezica?
[bărbat, în coreeană] Ultima dată. Unu, doi, trei…
[toți] Luptăm!
[Hyeongyoon] Ce jenant!
[bărbat] Încă o dată?
[organizator] Cinci minute!
Când auzim melodia, putem începe.
[producătoare] Dați-i bătaie! Arătați bine!
Liniște pe platou!
Acum număr. Trei, doi…
[reporter] Bun-venit, lume!
[repetă salutul în franceză și germană]
…aici, la Haga.
E un concurs important. Mulți oameni, multe națiuni implicate.
[Connie] Ținem moralul ridicat, echipa e foarte entuziasmată.
Anticipăm că sala va fi plină.
Deschiderea e sâmbătă, 16 aprilie.
Sunt circa 5.000 de locuri.
Planificăm un eveniment deosebit,
care sperăm că va reuni comunitatea Invictus.
Căci despre asta e vorba. Sper că toată lumea va putea veni
și vom fi împreună în săptămâna jocurilor.
[reporter vorbind indistinct la radio]
[Dominic] Cred că eroismul soldaților răniți care se întorc pe front
e un extraordinar exemplu al spiritului Invictus și al tenacității în luptă.
[Oksana] În Ucraina, sacrificiul pentru libertate nu e un concept abstract.
E ceva pentru care suntem pregătiți.
În prezent, 90% din echipa mea e pe front în diferite roluri.
Cred că există posibilitatea
ca membrii echipei Ucrainei să fie încă pe front
în perioada Jocurilor Invictus de la Haga.
Sunt patru, cinci…
[bubuitură în depărtare]
E bombardament, nu sunt sigură că auziți.
Cred că în două săptămâni o să aflăm exact ce…
[zgomote de bombardament]
Nu mai pot să vorbesc.
Trebuie să mă întorc la treabă. Vă contactez eu.
[Richard] Bine. Noroc, Oksana! Vorbim curând.
[Oksana] Da, vorbim. Mulțumesc.
[muzică solemnă, îngrijorătoare]
[uruit de elicoptere]
UCRAINA, MARIUPOL
TAIRA E VOLUNTAR LA UN SPITAL DIN APROPIEREA LINIEI FRONTULUI
POARTĂ O CAMERĂ PENTRU A-ȘI DOCUMENTA ACTIVITATEA
[Iulia, în ucraineană] Haideți!
[pilot] Acolo…
[bărbat] Ce facem acum?
[Iulia] Comandantul vrea să spună ceva.
Spune-mi!
[pilot] Oamenii noștri au fost împușcați dinspre fabrică.
[Iulia] Mă ocup!
La mașini!
Mișcați-vă!
Mulțumesc, frate.
Du-te!
Urc eu.
[muzică intensă, rău-prevestitoare]
[sirenă]
Oprește sirena!
[sirena se oprește]
Nu vrem să tragă în noi!
L-am prins.
Așezați-l aici…
[bărbat] Ridică-l!
[Iulia] Atenție la picioare!
O să fie bine! Cum te cheamă?
Eu sunt Taira.
O să fie super!
- Cum te simți acum? - [soldat] Normal.
[Iulia] Normal?
Bravo!
Ți-a făcut cineva vreo injecție?
Condu mai frumos!
Bun.
Ușor! E încă conectat.
I-am dat dexametazonă 4%.
Mergem la radiografie…
Unu, doi…
Trei!
[soldatul geme]
[Iulia] Acuma stai comod.
Fractură cominutivă, plagă împușcată în piciorul stâng…
Urâtă radiografie!
Ăsta e clar grav. Aveți grijă…
Aduceți targa!
Gata!
Ușurel! E bine.
O să facem tot ce trebuie.
Fii puternic, frate, totul o să fie normal.
E bine, nu curge nimic.
[sanitar] Se pare că-i lipsește un deget.
[Iulia] Un deget? Nu e mare lucru!
Se întâmplă, dragule.
[muzică gravă]
Nu contează.
Să trăiești tu și să fii sănătos!
- [soldat] O să trăiesc? - [Iulia] Sigur!
[soldat] Nu mă dezbrăcați, mi-e frig!
[Iulia] Sigur că nu, o să te învelesc.
[personalul medical discută grăbit]
SPORTIVĂ UCRAINEANĂ
[soldat] Înregistrezi? Vreau să-l salut pe cel mai apropiat…
Și că sperăm ca Federația Rusă predă armele,
altfel o să aibă de-a face cu mine.
[Iulia] Pot să înregistrez, dar nu pot să încarc.
L-au lovit pe al treilea.
A fost atacat al treilea spital.
[explozii reverberează]
[Iulia] Hai înăuntru, vă rog!
[soldat vorbește indistinct]
[Iulia] Ideea de libertate a făcut mereu parte din ființa mea.
Să ne apărăm patria…
să ne păstrăm demnitatea și să rămânem sinceri.
Principiile astea mă ghidează în viață mai presus de orice.
[muzică gravă, contemplativă]
[șofer] Unde mergem? Să întrebăm?
[Iulia] Da.
[șofer] Unde mergem, oameni buni?
Unde sunt răniții?
[Iulia] De unde sunt?
[discuții indistincte]
[copil] Mă doare!
[Iulia liniștește copilul]
[Iulia calmează copilul]
[Iulia] Unde te doare, scumpete?
Piciorușele? Ai grijă la braț!
Hai, repejor!
[șofer] Ia zi, unde…?
[Iulia] Ai înțeles?
Hai!
[soldat 1] Mai sus?
[Iulia] Da.
[soldat 2] Doar doi?
[soldat 3] Da.
[Iulia] „Istoria e scrisă de învingători”.
Dar ca să fii învingător, totul trebuie să meargă bine.
Trăiesc doar pentru familia mea.
Fac ce fac ca să-i protejez pe ei.
Ca fiica mea să fie în siguranță și să poată duce o viață împlinită.
Unde e fetița?
[asistentă] Aici e.
[fetiță] Vreau apă!
[Iulia] Ce e, draga mea?
[fetiță] Vreau apă!
[Iulia] Îți aduc apă, scumpo.
- [fetița geme] - [Iulia o liniștește]
Ce fată cuminte!
Unde găsesc niște apă?
[asistentă] Hiperventilați!
[Iulia] Micuțule, hai, stai cu mine!
Întoarce-te la mine!
Fir-ar a dracului de treabă!
[Iulia respiră sacadat, plânge încet]
[un monitor medical bipăie rapid]
[Iulia gâfâie]
[Iulia, încet] Băiatul a murit.
Fata e încă legată la aparate. S-ar putea să trăiască.
[soldat] De ce sunt amestecați copiii în nenorocirea asta?
[Iulia] Stinge-mi lanterna, te rog.
E pe lanternă.
Băga-mi-aș!
[sanitar] Scuze, încă nu.
[Iulia] Stai, îmi scot mănușile și o sting eu.
Uite, unu…
Pa, dragule!
[soldat] Pe curând!
[Iulia] Sigur. Fără rămas-bun!
Fără rămas-bun!
Hai! Închide geamul.
[santinelă] Încotro?
[Iulia] Cum, încotro? Pe Lună mergem!
[santinelă] Pe mine nu mă interesează, dar întreabă băieții.
[Iulia] Cine?
[santinelă] Comandamentul.
[Iulia] Taira pleacă pe teren!
[ofițer, prin radio] Dă-i drumul!
♪ Uneori ♪
♪ Mă simt ♪
♪ Ca un copil orfan ♪
♪ Uneori ♪
♪ Mă simt ♪
♪ Ca un copil orfan ♪
[„Sometimes I Feel Like A Motherless Child”, de Odetta]
♪ Uneori ♪
♪ Mă simt ♪
♪ Ca un copil orfan ♪
♪ Departe, departe ♪
♪ De casă ♪
[tăcere sumbră, apăsătoare]
[metal zdrăngănind a părăsit]
Subtitrarea: Raluca Dimitriu