[звуки дорожнього руху]
ІГРИ НЕСКОРЕНИХ 2022
[публіка плескає]
[автоматизований голос] Триває запис.
[жінка 1] Отже… Стадіон — нещодавно збудований —
буде призначено для церемоній відкриття і закриття…
Мені сказали, що наразі будівництво триває,
і все виходить дуже гарно.
Саме так, саме так. І ще виступатимуть «Кайзер Шіфс».
Також нам зателефонували, що «Ті-Ю-Кей» приїдуть перед Іграми.
Вони готують приємний сюрприз, тож побажайте їм удачі.
Вони ж не чекають когось іншого.
-Ну, справді вони… -Сюрприз!
«Ох, ми думали… ми думали, буде Джастін Бібер». [сміється]
[гигикання]
Чудово. Так. Я чекатиму. Буду радий всіх бачити.
Я припускаю, що наступне важливе питання: чи будуть учасники
готові до того, що чекає на них у Гаазі лише за кілька тижнів.
Жодного тиску.
Так. Я чекатиму наступних оновлень.
[лунає бадьора музика]
СЕРЦЕ НЕСКОРЕНИХ
[свисток]
-Пішов! -Молодець!
КРОК УПЕРЕД І ТРИ НАЗАД
[Дженкінс] Так, слухайте, хлопці. У цій команді немає суперзірок.
Якщо хтось думає, що він кращий за решту учасників,
підіть і подивіться на Джейн, бо вона бос.
[гравці сміються]
[тренер] Чотири, п'ять… Іще п'ять!
-Що сьогодні за розкладом? -Стрільба з лука, веслування, плавання.
Відпусти гальма! Газуй!
[тренер 2] Ну ж бо! Ти можеш більше!
[тренер 3] Спокійно й поволі. У тебе багато часу.
Натягуєш… Цілься.
[гуркіт стріли]
Господи.
[сміх]
Куди влучила?
-[тренер 3] Не квапся, дихай… -[жінка] Так.
Тому що на іграх усе буде серйозно.
ВЕЛИКА БРИТАНІЯ ПІВДЕННИЙ ВЕЛЬС
[Дженкінс] Якби ми могли застосувати на практиці те, що робили
минулими вихідними, це було б чудово.
Командний тиск непоганий.
Сподіваюся, ми зможемо застосувати його на практиці,
коли гратимемо з «Лестер Тайґерс».
Добре, хлопці, ходіть здорові, побачимося на вихідних.
-Бережіть себе, хлопці. -[учасники] До зустрічі!
-Бувай, Томе. -Побачимося.
-Дякую, друже. Бувайте. -Бувайте.
[звук роз'єднання]
[теледиктор] Сьогодні я на південному сході Іспанії,
шукаю будинки в прекрасному приморському містечку Мохакар і на його околицях.
[грає низька, тривожна музика]
ЗА КІЛЬКА ТИЖНІВ ДО ІГОР
ТРЕНЕР ДЖЕНКС ЗНЕПРИТОМНІВ, ПЕРЕБУВАЮЧИ ВДОМА
ЙОГО ЗНАЙШЛА ДРУЖИНА ДЖЕЙН
У НЬОГО СТАВСЯ ОБШИРНИЙ ІНФАРКТ
[Фолвелл] Усе як в тумані.
Мені зателефонувала Джейн після того, як це сталося.
По суті, Дженкс перестав дихати, у нього була зупинка серця.
Їй його довелося реанімувати протягом двадцяти восьми хвилин, здається.
[жінка] До кінця! Штовхай!
-Уперед, хлопці. Штовхайте його за лінію! -Штовхай!
Вперед, Лайзо! Томе!
КОЛИ ТРЕНЕР ДЖЕНКС ПОТРАПИВ У ВІДДІЛЕННЯ ІНТЕНСИВНОЇ ТЕРАПІЇ
КОМАНДА ЗАЛИШИЛАСЯ БЕЗ ТРЕНЕРА
[крик гравця]
[нерозбірливий гомін]
І на Баварію теж…
[гравець 3] Ні, ми просто про це говоримо.
Вістлер забив, але ти був там. І тебе вибили.
[гравець 2] Дженкс уже штрафував мене раніше. Тож чому ти лізеш?
[відлуння перегукувань]
[гравець 2 англійською] Сім секунд.
[гравець 3, відлуння] Треба обережно…
КАНАДА НОВА ШОТЛАНДІЯ
[психолог українською] Заходьте.
-Поставити вам крісло? -Так.
[психолог] Одразу за собакою.
[Лінґ] 800 претендентів подало заявки на участь в Іграх Нескорених,
а вибрали 32 людини.
Чому я?
ДЕРРЕЛЛ ЛІНҐ КОМАНДА КАНАДИ
Я не знаю.
[психолог] Шлях був складний, і він ще не скінчився.
[Лінґ] Ні, ще не кінець.
Бувають дні, коли хочеться просто десь заховатися.
[психолог] Так. Так.
[тренер] На стадіоні від двох до 10 000 людей –
ви маєте спілкуватися.
Ігри можуть бути значно велелюднішими. Може приїхати більше людей.
Тож у нас може бути чотири людини на мішень.
Тут ми тренуватимемося по двоє на мішень.
[Лінґ] Після військової служби і отриманої травми,
мене лякає те, що може статися в натовпі.
Я не хочу, щоб поряд хтось був.
Я боюся, що коли щось станеться, треба буде вибиратися.
[Надін] Привіт, Деррелле.
Яке в тебе взуття.
[Лінґ] Дуже близько.
[Надін] Так, так, я теж помітила.
[Лінґ] У мене бувають флешбеки,
і я часом не розумію, де я.
[тренер] Ну все, беріть своє спорядження. Станьте праворуч.
Я звик гасити свої проблеми пляшкою чогось міцного.
А коли від цього відмовився,
я не знав, що маю спортивні здібності.
Єдина навичка, яку я мав — тримати пляшку в руці.
І я знав, як її застосовувати.
Я знаю, що будуть невдачі,
однак я сподіваюся взяти участь в Іграх Нескорених.
[пікання пристрою]
8 ТИЖНІВ ДО ІГОР
США ШТАТ ВІРДЖИНІЯ
Ти вже встала з ліжка?
Не можеш вдягнути лінзи? Не будь як твій тато.
Мені колись подобалося, коли вони вискакували.
Швидко до рота, лизнув — і в око.
Я це тобі розказав, але не роби як тато.
-[Тамія] Насправді це не дуже складно. -Ну ж бо, ти можеш.
Вдягнула! Так!
От бачиш? Скільки пальців я показую?
Боже мій.
Все, я на тренування. Люблю тебе.
[тренер] Уздовж тулуба і змінюємо руки вгорі.
-[Джорджд] Майже щодня змінює. -Добре й повільно розтягуємо груди.
Ставайте тут, і все буде добре. Гаразд. Я вас не зачеплю. Обіцяю.
[Джордж крекче]
Ви навіть не спітніли. Пийте. Так.
[запальна музика]
Мимо.
Однорукий лучник. Це я.
Високий, темний і красивий однорукий хлопець.
[чоловік] Подати руку?
[Джордж] Чи подати мені руку? Смішно.
Ти зрозумів.
[Джордж] Мені більше подобається в аерогрилі.
Може, позичу в тебе, коли ти втомишся.
[чоловік] Я люблю коричневі, бліді мені не дуже.
Не зовсім мій колір.
Не твій колір? Любиш колір Джастіна.
Так. Щось таке.
[чоловік] Куди ти далі, Ґейбе?
[Джордж] На Ігри Нескорених.
Принц Гаррі влаштовує їх раз на два роки.
Я займаюся стрільбою з лука, плаванням і веслуванням.
[родич] Добре.
Я маю все, чого бажає моє маленьке серце.
[Джордж] Смакота.
-Я наївся. -[родич] Боже.
[Джордж] П'ятниця, перше число! Річниця! Так.
-[Ейві] Річниця! Так. -[родичі] Так!
-[родич 1] Ми всі зберемося разом. -[родич 2] Це ж треба!
Що ви робили того вечора, коли дізналися про аварію?
ДЖАСТІН БРАТ
Мені подзвонили. Вона подумала, що це жарт.
Вони повторили ще раз, і вона така: «Чекайте, чекайте, хто це?»
І почала плакати. Вона сказала, що…
-[Джордж] Будеш плакати? -Я зараз розплачуся, Боже!
[розчулено] Вона сказала, що ти… потрапив в аварію…
[Джордж] Ага.
І що була клінічна смерть, але тебе реанімували...
[Ейві] Ми поїхали туди, щоб тебе побачити.
Я побачив тебе й подумав, що Господь тебе оберігатиме...
І почав за тебе молитися.
[Джордж] У мене були свої битви,
та я завжди казав собі, пережите готувало мене до того,
через що я маю пройти в майбутньому.
[лунає похмура музика]
Весь цей процес «Інвіктус» — це важко.
Я докладаю стільки зусиль і зосереджуюся
на одній частині свого тіла. Де ж решта мене?
Коли в голові виникають старі спогади,
думаєш про все, що боліло, через що пройшов.
Бо цей біль — все, що ти можеш відчути і з чим ти живеш.
Та справжнього болю завдають деякі речі, що сталися зі мною.
Я не контролюю свого життя. Я посеред великої бурі.
І я бачу — я завжди бачив себе в епіцентрі бурі.
Буря була завжди.
Я ніколи цього не казав.
[сміється із сумом]
[гавкає собака]
УКРАЇНА КИЇВ
[репортер 1] У Воронезькій області поруч із кордоном з Україною
табір чеченців і росіян зі зброєю та бронетехнікою.
[репортер 2] Колона, 3,5 кілометри.
Це з Росії, з російського боку, сюди тягнуться всі.
[російською] Ось так от!
Добре, що я не розтратила грошей на цивільні лахи.
[репортер 3] Люди дуже напружені й чекають,
що станеться найближчими годинами і днями.
[репортер 4] Російські війська і танки скупчуються на схід від кордону,
і занепокоєння жителів стрімко посилюється.
[репортер 5] Українці, які мають змогу, мчать на Захід у пошуках притулку.
Кількадесят тисяч людей вже перетнули кордони п'яти країн…
[грає низька нав'язлива музика]
[російською] Це ти так фарбувалась? І лоба теж пофарбувала?
Модна родима пляма.
Дуже гарно!
[Паєвська сміється]
Все, йдемо.
[англійською] Ходімо, ходімо!
[Паєвська російською] «У цій скорботній непритомності,
розлитій на крайньому до нуля перехресті, в'язне душа».
[лунає жаліслива музика]
«Прозорий останній день зими...
коли сніг розтанув й оголив криваву крейду.
А тепер можна оцінити обсяг трагедії.
Я проїду знову цією дорогою життя до цього перехрестя.
Хай я вдихну цей запах, заплющу очі й побачу всіх тих,
що пройшли через цю точку евакуації на самому краї».
[лунає тривожна струнна музика]
[репортер] Подано прохання президента Владіміра Путіна
щодо використання збройних сил Російської Федерації
за межами території Російської Федерації.
[крутяться лопаті гелікоптера]
[виють сирени]
[цивільний] Куди? Син на роботі, а я сама куди мені тікати?
[диктор] Міського транспорту в межах вокзалу та Привокзальної площі…
[галас перехожих]
[нерозбірливо говорить солдат]
[репортер] Російські війська сьогодні вночі напали на столицю України Київ.
Атака почалася на світанку
з повітряних ударів та артобстрілів,
перш ніж солдати рушили з танками.
Українська влада заявляє, що російські десантники
вже на околицях міста.
Звідти…
[репортер 2] Російський президент Путін оголосив про початок
спеціальної воєнної операції проти України.
[репортер 3] Послухаймо нашого закордонного кореспондента.
[репортер 4] Російські вантажівки перетнули кордон з Україною.
Вони атакують її ракетами і бомбами.
[репортер 5] Тут у Києві, у столиці, ми чули вночі низку вибухів.
А нещодавно прозвучала сирена повітряної тривоги, яка сповіщає…
[репортер 6] Масштаб операції наразі достеменно невідомий,
але, схоже, що це пов'язано
з двома самопроголошеними народними республіками на Сході.
[голосний гуркіт]
-[звук зумера] -[свист]
ВЕЛИКА БРИТАНІЯ НОТТІНГЕМШИР
[лунає задумлива музика]
4 ТИЖНІ ДО ІГОР
ГАРВІ СИН ТОМА
-[Гарві] Тато дуже добре грає. -[Таня] Справді?
[Гарві] Мабуть, тому він капітан.
Справді? А ти думав, чому він капітан?
Бо він добре грає, він спритний, швидкий і таке інше…
[Фолвелл] Гарві подобається, що я капітан.
Але немає Дженкса, тож відповідальності тепер більше.
[Гарві] Уперед, Велика Британіє! Уперед!
КОМАНДА БРИТАНІЇ ЗМАГАЄТЬСЯ У СВОЄМУ ПЕРШОМУ МАТЧІ БЕЗ ДЖЕНКСА
Ну все, вперед. Дякую. Ходімо. Ходімо.
Я думаю, ми переможемо.
З великим відривом.
Здається, я потроху вживаюся в роль.
Тож до початку Ігор я почуватимуся впевненіше.
Можливо, навіть занадто.
[тренер] Так! О ні! Не пощастило.
[гравець 1] Стій там. Стій там. Стій там!
[англійською] О ні.
-[гравець 1] На нього. На нього! -[тренер] Томе!
[тренер] Томе!
-[свисток] -[глядач] Молодці!
Це мій тато забив.
[тренер] Вперед, ну ж бо!
Дивись, дивись, дивись! Томе!
Командо, я не чую, як ви спілкуєтесь!
Ми маємо розмовляти одне з одним! Ну ж бо!
[глядач] Вперед, Велика Британіє! Вперед!
[тренер кричить, плескає]
Ну ж бо, хлопці!
Тисніть на них! Не давайте їм часу! Ну ж бо!
[гравець 2] Лейфе, Лейфе, Лейфе, Лейфе, Лейфе!
[тренер] Ось так! Зміна!
Працюйте!
Куди ти? Праворуч! Праворуч, Джо!
[струнна музика грає голосніше]
[тренер] Спілкуйтесь одне з одним!
[гравець 2] Расе! Келе!
[тренер] Так, Дене. Зміна.
Томе! Томе! Томе!
[глухий удар]
[Фолвелл] Ну якого дідька.
[кричить фанат «Тигрів»]
Як ти це пояснюватимеш своїм друзям, Гарві?
Гадки не маю.
Нам треба більше холоднокровності на воротах.
За ці дві хвилини
я переконався, що в нас досі проблеми з комунікацією.
Ми мало спілкуємось.
[спотворене відлуння] Нам треба спілкуватися.
[коментатор 1] Вся увага прикута до траси, де от-от розпочнеться
шалений забіг на двісті метрів.
-[рефері] На старт! -[постріл стартового пістолета]
[коментатор 1] Він відстав від решти. Він дуже відстає.
І він робить кидок. Як же близько він був.
Сьогодні один із тих днів, коли м'яч відмовляється слухатися.
[принц Гаррі] Я знаю, яка це пітьма
і в яку пітьму поринає дехто із цих людей…
Крок уперед і три назад.
[коментатор 2] Мимо мішені.
Однак щоразу завдяки своїй наполегливості
дедалі більше людей вибирається із цієї траншеї,
в якій вони застрягли.
Вони більше не переймаються минулим. Вони більше зосереджені на майбутньому.
І це впливає не тільки на цю людину,
а й на її сім'ю, на всю громаду.
У цьому й полягає наша мета.
[коментатор 3] Щойно ми бачили дух Ігор Нескорених:
коли вона підтримувала суперницю, щоб та торкнулася бортика.
І він перетинає фінішну пряму. Неймовірно.
Він просто відмовився здаватися.
[FKJ «Skyline»]
♪ Намагаюся бути хорошим сином ♪
♪ Собою на 100% ♪
[співак вокалізує]
[Джордж] Перед Іграми
я хочу ще раз повернутися в дім свого дитинства.
Хочу згадати своє минуле,
щоб підготуватись і внести певні зміни у своє майбутнє.
♪ Я відчуваю нутром ♪
[лунає душевний R&B]
♪ Що хочу цього досягти ♪
♪ Воно десь за кутом ♪
♪ Якби ж дотягнутися ♪
[пісня замовкає]
США ТЕХАС
[гавкання собаки]
Я стільки часу прожив у цьому кварталі.
[гавкання собаки]
Мій район завжди здавався мені безпечним.
Ти знаєш правила. Розумієш, що відбувається.
Я більше боявся своєї сім'ї,
тому що в нас постійно щось коїлось.
Тут я виріс.
Це наші старі ліжка.
Вони стояли в гаражі, а потім їх викинули.
Так, справді.
Мені було років одинадцять — дванадцять.
Моя мама вже кілька років зустрічалася з якимось типом.
Пам'ятаю, він кричав на нас із старшим братом,
щоб ми йшли спати, бо вже час.
А ми з братом все одно розмовляли й казилися.
[чутно гудок потяга]
І одного разу він вискочив із маминої спальні і почав казати, що вдарить мене.
Розказував, що ще мені зробити.
Я йому відповів, а він: «Я тебе задушу, ліпше замовкни».
Я кажу: «Нічого ти не зробиш». І звісно, він почав мене душити.
Він схопив мене обома руками, почав душити.
Я відбивався, а брат сидів на ліжку і просто дивився
Тут стояло ліжко, я лежав ось так.
Джеймс — поруч. Він схопив мене за горло.
Зрештою, він мене відпустив, вибіг із будинку і сів у машину.
Потім я побачив, як мама вискочила з кімнати й побігла за ним.
І… я плачу, намагаюсь із цим упоратись,
а в голові думка:
«Я все розумію.
Я не піду до тебе. Ніколи. Я сам».
Пам'ятаєш, як тут, у коридорі,
вони з Крісом тримали мене й запалювали свічки, щоб підпалити…
-Так. -Так.
Мене тут постійно били — до напівсмерті.
[Джастін] Я нікого не виправдовую, але мама була молода,
і багато в чому вона сама була ще дитиною. А Ґейб був…
-Ґейбом. -Ґейбом.
Ґейб часто міг щось утнути.
Це не виправдовує її реакції… Бо це було жорстоко.
Справді, це було жорстоко.
Нас усіх тут били. Кожного.
[Джордж] Коли я потрапив на флот, то нічого про нього не знав.
Я подумав: «Ні, я не хочу тут залишатись».
Я доєднався до ВМС США у травні 2004-го, одразу після школи.
Мене запитали, чим би я хотів займатись.
Я сказав: «Тим, звідки найшвидше можна вилетіти»
Щоразу, коли я хотів чимось займатись, мама казала:
«Ні, ти не зможеш, ти не вмієш». Вона всім казала, що я проблемна дитина.
Я думаю, це досі впливає на моє життя.
Щось не вдається — я пробую щось інше.
Я пробую знову, не зупиняюсь.
Усі через щось проходять.
Я це сприймаю як уроки.
Це мене не вбило й не зламало. Навіть якщо трохи зламало,
я вилікувався і…
Я бачив людей, котрі були ні на що нездатні без сторонньої допомоги.
І якби я через це не пройшов…
то не розумів би, чому люди плачуть,
чому не розмовляють після того,
як пережили сексуальне насилля чи щось інше…
Якби не це, я б не розумів,
яке лайно пережив я сам.
Люди не знають, що тут сталось,
яке це було життя, і як воно вплинуло…
Я кілька років мріяв…
думав, що моя мета — повернутись і допомогти цьому місцю…
Я дуже довго боровся.
А за що?
О боже.
Моя донька лиш частково знає про те, що зі мною було.
Та вона не знає ні про сексуальне насилля,
ні про…решту… справді болісних речей…
Я не хочу… передавати їй… такий тягар.
[далі грає похмура музика]
Коли я був у п'ятому класі, ми мали написати твір на тему
«Ким я хочу стати, коли виросту».
І… я пам'ятаю це дотепер,
я написав: «Я хочу стати кращим батьком для своїх дітей, ніж мої батьки».
Це все, про що я мріяв у дитинстві.
[важко зітхає]
ВЕЛИКА БРИТАНІЯ ЛОНДОН
[чоловік 1] Про Україну ми ще поговоримо, а нині головне —
забезпечити їй цілковиту підтримку.
Ми якомога швидше зв'яжемося через «Зум» з Оксаною, Річем і Ні.
І забезпечимо якомога більшу підтримку.
Я думаю, питання безпеки буде актуальнішим, ніж ви звикли.
Гаага — це чудово,
та участь в Іграх забирає більшу частину їхнього національного потенціалу.
[чоловік 2] Ми маємо провести Ігри в Гаазі онлайн?
[чоловік 3] Якщо усе піде за планом,
якщо усе буде добре,
то в Зуйдепарку буде багато глядачів і чудова атмосфера.
НІДЕРЛАНДИ ГААГА
[жінка] Я вважаю, ми в чудовій формі. І ми дуже раді зустрічати команду.
Гаага забарвлюється в жовтий і чорний.
[чоловік 1] Зона змагань та обслуговування. Тут буде вхід…
Сюди заходитимуть.
На стадіоні буде велике шатро для розминки.
Повноцінний спортмайданчик із роздягальнями тощо…
[чоловік 2] Усі схвильовані, що зможуть приїхати
й побачити все самі за кілька тижнів.
Дайте нам прохолодних напоїв — і ми тут як тут.
[Вентінґ] Приїдемо.
3 ТИЖНІ ДО ІГОР
ВЕЛИКА БРИТАНІЯ ПІВДЕННИЙ УЕЛЬС
[телерепортер] Рада Безпеки ООН провела засідання і проголосувала за резолюцію
з вимогою до Росії зупинити атаку на Україну…
На жаль, я зараз не там, тому що я… помер.
Усе просто. Цього ніяк не скрасити і ніяк не приховати.
Я помер на двадцять сім хвилин.
І якби не моя дружина, я б зараз цього не розповідав.
Так.
А біле світло в кінці тунелю — це маячня.
Ті, хто на землі, бачать світло в кінці тунелю?
Там, куди потрапив я, все було погано — це точно.
[сміється] Всю дорогу була пітьма.
Було б добре, якби я був там,
Допомагав би їм, скеровував би трішки.
Але… таке життя.
Або не життя — як у мене.
Я не хочу казати, що це моя найкраща команда,
однак через їхнє ставлення до гри і те, як вони стараються…
Вони завжди викладалися на 120 %.
-Не 120. -Щонайменше на 120 %.
-Я дав би 100. -120.
[радісний крик натовпу]
ДЖИНКС
[лунають гудки]
-[Дженкінс] Привіт, Томасе? -Як справи?
Усіма можливими способами знімаю навантаження і стреси,
пов'язані з лежанням у цій канаві.
Як вони тобі? Виникали якісь проблеми?
Ні. Точніше…
Звісно, всі хочуть, щоб ви із Джейн повернулись, але…
Дякую, що підмінив мене як капітана. Тепер ти вже не персонал клубу
Це вже паралімпійський рівень.
Так.
Можливо, ти як капітан маєш певні побоювання напередодні Ігор?
Бо ти блискуче себе показав за цей період.
І я сподіваюся, перед Іграми нічого не станеться.
Тільки якщо ти приїдеш.
-Я можу. -[Джейн]Так.
[Дженкінс] Усе, будь сильним. Дякую, друже.
Бувай.
-Бережи себе. -Так, бувай.
Бувай.
[лінія роз'єднується]
ПІВДЕННА КОРЕЯ СЕУЛ
[лунає ніжна похмура музика]
НА ХАЙОНЮНГ КОМАНДА ПІВДЕННОЇ КОРЕЇ
[На] Я їду в Інженерний інститут Чунанг.
Там розробляють нові протези рук,
і мене попросили взяти у цьому участь.
Під час перших Ігор Нескорених...
я познайомився з багатьма людьми.
Думаю, це додало мені оптимізму.
Давайте ми спершу перевіримо, чи правильно працюють імпульси.
Я став радіснішим. Я став здоровішим — не тільки ментально, а й фізично.
Я вважаю, що спорт добре впливає на всі сфери життя.
[чоловік] Поклади яйце й розчави його протезом!
А потім скажи: «Меж не існує. Вперед, командо Кореї!
Вперед, командо Кореї!»
Меж не існує!
Ні, ні, ні. Чекай, чекай.
[сміється]
[чоловік] Коли я скажу «почали».
Коли скажу «почали». Можеш починати.
[На] Меж не існує. Вперед, командо Кореї!
[аплодисменти]
ШКІЛЬНА ТЕРИТОРІЯ
[На] Я виховую маленьку донечку.
Ходімо. Вітаю.
[регулювальник свистить]
Ханарін, можеш, будь ласка, вимкнути?
[Ханарін бурмоче]
[На] Коли вона була молодша, то не дуже цікавилася моїми руками.
А згодом, коли бачила батьків своїх друзів,
ХАНАРІН ДОНЬКА НА
вона могла запитати:
«Твої руки відростуть?»
Моя мета — жити так, щоб вона мене не соромилася.
Я хвилююся, що її за це цькуватимуть, і вона залишиться сама.
Я сподіваюся, що завдяки Іграм Нескорених вона матиме змогу
говорити про мене відкрито.
Так, саме так! Я вірю в це.
[лунає бадьора музика]
ДАНІЯ ВЕХЕН
[Бодільсен] Останній етап програми може бути складним.
-Що ж, хлопці. -[Генріксен] Готові?
[Бодільсен] Понад усе я сподіваюся, що моя команда усвідомить:
вони вже не в тому стані, в якому були.
Будемо їхати цією дорогою.
Весь час прямо, прямо і прямо.
КАСПЕР ГОЛМ ГЕНРІКСЕН
ПТСР — це частина мого життя.
І дедалі частіше мені здається, що я навчився з ним миритися.
Та бувають дні, коли з'являються флешбеки тощо.
І це не один день,
а два, три або чотири дні поспіль.
Спочатку я не міг бути зі своїми доньками більше як одну чи дві години.
Кілька разів було таке, що я мусив телефонувати їхній мамі
і вигадувати для них якесь пояснення.
Мовляв, татові треба йти.
Це навіть по очах видно:
я усміхаюся, та за цією усмішкою нічого немає.
Я хочу бавитися зі своїми дітьми, бігати,
грати у футбол чи вчити їх їздити на велосипеді.
[лунає повільна, задумлива музика]
[лунає дзвінок]
Привіт.
Привіт, Гаванно.
[Гаванна] Привіт, тату.
Що це у тебе?
Ти досі на тренуваннях, так?
Так, у мене досі тренування. Так.
-Пам'ятаєш: я змагатимусь на велосипеді? -Так.
Так. Мама сказала, ти почала тренуватись на велосипеді. Ти й Антонія.
Нащо ти вдягнула корону, люба?
Тому що це корона принцеси, тату. Зрозумів?
Ти була принцесою?
Поглянь.
-[жінка] Дуже гарно. -Ти прекрасна, доню.
[жінка] Іди попрощайся з татом. Потім я тобі, можливо, допоможу.
[Гаванна] Бувай, тату. Бувай.
До зустрічі, доню.
До зустрічі!
[сміх]
[Гаванна] Бувай.
[лунає задумлива музика]
[нерозбірливий гомін]
[Бодільсен] Тож сьогодні ми згадаємо той період
і те, як він минув.
[чоловік 1] Для мене це була більша боротьба, ніж я очікував.
Але я можу покластися на людей, котрі тут,
і на свою сім'ю.
[чоловік 2] Згадую, яким був Каспер,
коли я вперше зустрів його на цьому острові,
І коли бачу, як ти змінився…
Я не знаю, що ти зробив. Та це працює, чорт забирай.
І неабияк! Так тримати.
[Бодільсен] Щиро всім дякую за вашу чесність.
Підтримка, яку ви надаєте одне одному, надзвичайно важлива.
Це до біса легко, коли ти під тиском
виливаєш своє роздратування на інших.
Ви ростете, допомагаючи одне одному.
Трясця, я пишаюся вами.
Ви всі досягнули значного прогресу.
Я є тут.
[Бодільсен] Це тяжка праця, чорт забирай.
Я не знаю, що робити!
[Бодільсен] Але Господи…
Похлопайте себе по спині, друзі мої.
Бо це справжнє божевілля.
Закінчимо цей вечір бойовим вигуком.
Сподіваюся ще знайдеться чим перекусити.
«Один, два, три: вперед, Вікінги!» Гаразд?
Один, два, три… Вперед, Вікінги!
[радісні вигуки юрби]
2 ТИЖНІ ДО ІГОР
Насмілюся запитати: як ваш настрій?
Паршивий.
[команда Великої Британії сміється]
Це ваш останній тренувальний табір,
ваш останній шанс зібратися разом.
Так. Це так чудово зібратися востаннє,
на максимумі провести тренування і підготуватися порвати всіх на Іграх.
А як ви почуваєтеся? Радісні, схвильовані? Адже…
Так, і радісні, і схвильовані.
Ми довго до цього йшли, та в нас неймовірна команда.
Томе. Я за тобою спостерігав.
Бо ти мені імпонуєш…
[сміх]
Ти збираєшся йти до зали попрацювати над руками
перед Іграми чи ні?
Ні. Це не потрібно.
Слухай. Дякую за твої старання.
Ти щодня працював у своїй уніформі.
Однак із певних причин форму треба відкласти.
Бо відчуття обов'язку, що є у твоїй крові — в нашій крові —
воно ніколи не покидає тіла. Воно є завжди.
І коли виходиш на змагання, рвешся з останніх сил,
намагаєшся виграти медаль
чи просто насолоджуєшся процесом…
Роби це так, щоб твоя сім'я тобою пишалася…
Коли в горлі виникає це відчуття…
і тобі хочеться розплакатися…
просто плач, чорт забирай, так?
Я серйозно зараз.
Тож бережіть себе. Дбайте одне про одного, добре?
[Фолвелл] Дозвольте я стану за Дженксом. Я буду у візку.
-Так, так, так. -[сміх]
Ти все це продумав заздалегідь, так?
-А ти встань — будеш ногами Джейн. -Гаразд.
Ноги Джейн!
[лунає ніжна задумлива музика]
Я такий радий, що на фото не видно Тома.
Його немає!
Я зараз штани намочу.
Хто тут тисне на мій сечовий міхур?
Востаннє. Один, два, три…
До бою!
Це так незвично!
Іще раз?
П'ять хвилин!
[менеджер] Коли почуємо мелодію, це сигнал, що можна починати.
Погнали? Усе ніби чудово!
[продюсер] Тиша на майданчику.
Початок через три… два…
[репортер] Ласкаво просимо!
Вітаємо вас! Це Ігри Нескорених у Гаазі.
Конні, це велика подія.
У ній бере участь багато людей, багато країн.
[Вентінґ] Ми підтримуємо моральний дух. Наша команда сповнена ентузіазму.
Ми очікуємо на велику кількість глядачів.
Відкриття відбудеться в суботу, 16 квітня.
Близько 5000 місць.
Тож це має бути грандіозна подія,
що, сподіваюся, об'єднає спільноту «Інвіктус»,
адже в цьому й полягає її мета.
Я сподіваюся, всі зможуть бути присутніми,
і під час Ігор ми зможемо бути разом.
[радіодиктор] Бої практично всю ніч тривають на околицях Маріуполя…
[Рейд]Я вважаю, що героїзм поранених військовослужбовців – чоловіків і жінок,
які знову повертаються в бій —
це найбільш незвичайний приклад «Інвіктус» і безперервної служби.
[Горбач] В Україні «загинути за свободу» — це не щось абстрактне.
Це те, що ми готові зробити.
90% моєї команди зараз служить на різних посадах.
Я вірю у ймовірність того,
що команда України зможе виступити
на Іграх Нескорених у Гаазі.
Є чотири чи п'ять…
[вибухи на відстані]
Нас обстрілюють. Не знаю, чи ви чуєте.
Я думаю, що за два тижні ми точно знатимемо…
[відлуння артобстрілу]
Я більше не можу розмовляти. Я маю повертатися до роботи.
Добре? Я з вами зв'яжуся, гаразд?
[Сміт] Гаразд. Щасти вам, Оксано. Згодом поговоримо.
Так, потім поговоримо. Дякую.
[лунає урочисто-тривожна музика]
[крутяться лопаті гелікоптера]
УКРАЇНА МАРІУПОЛЬ
ТАЙРА ПРАЦЮЄ ЯК ВОЛОНТЕРКА В ЛІКАРНІ БІЛЯ ЛІНІЇ ФРОНТУ
ВОНА НОСИТЬ КАМЕРУ ЩОБ ЗАПИСУВАТИ СВОЮ РОБОТУ
[Паєвська] Давай, давай!
Он там…
[пілот] Далі що? Що далі?
[Паєвська російською] Командир хоче сказати щось.
Кажи!
[пілот українською] Із заводу обстріляли нас, наших хлопців.
Щойно. Бачиш? Ось тут от, із заводу.
[Паєвська російською] Я зрозумів.
У машини!
Воруши булками!
Дякую тобі, брате!
Уперед!
Я сідаю.
[лунає швидка зловісна музика]
[виє сирена]
[Паєвська] Вимикай сирену!
[сирена замовкає]
Не палися!
Тримаю. Тримаю-тримаю.
Так і клади.
[солдат] Бляха! Підняли!
[Паєвська] Ноги! Ноги!
Все буде добре, як тебе звати?
Я Тайра.
Все буде супер!
Що ти? Як ти?
Нормально.
Нормально?
Ну ж бо!
-Тобі вже щось кололи? -Так.
Акуратніше вези!
Добре.
Тихо, тихо, стій! Його підключено. Секунду.
Там іще дексаметазону чотири.
На рентген… На рентген…
Раз… два… три! Зараз…
[солдат кричить від болю]
[Паєвська] А то розлігся!
У другого відкритий перелом, вогнепальне… якої там ноги? Лівої ноги?
Ага.
Срака, рентген називається!
Тут явно важкий. Обережно!
Ноші!
Ну ж бо, є!
Та спокійно, спокійно. Все добре.
Виїжджаємо.
Зараз усе зробимо. Так.
Тримайся, брате. Все буде нормально.
[медик] Добре затягнуто?
Так, добре, він не тече.
[медик] Там ніби пальця ще немає.
[Паєвська] Ну нема пальця. Подумаєш. У мене он мало…
Нічого, сонце. Буває.
[лунає похмура музика]
Це не біда.
Живи, дихай!
-[пацієнт] Жити буду? -Звісно! Все.
[пацієнт] Не роздягайте, холодно!
[Паєвська] Зараз укриємо. .. Укриємо.
[збентежено перегукується медперсонал]
ЮЛІЯ «ТАЙРА» ПАЄВСЬКА КОМАНДА УКРАЇНИ
[солдат] Ти що, пишеш? Хочу передати привіт усім рідним і близьким…
Російська федерація зброю складе.
Я йому зараз відповідь тут кину.
[Паєвська] Записати ми можемо тільки я викласти не можу.
Трійку накрили.
Центр.
Третя лікарня постраждала.
[чутно вибухи]
[Паєвська] Зайдіть сюди!
[нерозбірливо говорить солдат]
[Паєвська] Ідея землі вільних людей існувала в мені завжди.
Захищати батьківщину — це…
зберігати гідність і ніколи не брехати.
Думаю, що ці принципи ведуть мене по життю більше.
[лунає похмура, задумлива музика]
[водій] Куди їхати? У «ментів» запитаємо?
[Паєвська] Так.
[водій] Пацани, а куди їхати? Де приходи?
-[Паєвська] Звідки? -[чоловік] Звідки?
[низький нерозбірливий гомін]
[дитина] Боляче!
[Паєвська заспокійливо] Тихо, тихо, тихо...
Де болить, сонечко?
-Так, їдьмо Кладіть її! Поїхали. -Ніжки…Руку, руку, руку, руку!
Бігом, бігом, бігом!
-[водій] Кажіть, де? -Все-все.
-[Паєвська] Є? Давай. -Є-є-є.
Давай, давай... Клади, клади...
-[солдат 1] Пишемо! -[Паєвська] Так.
-[солдат 2] Їх двоє, так? -[солдат 3] Так. Так, так.
[Паєвська] «Історію пишуть переможці»,
але щоб були переможці, треба щоб воно все склалося,
а складається все…
Моя сім'я — це те, заради чого я…
займаюся тим, чим займаюся.
Аби захистити їх, аби зберегти мою доньку,
і щоб у неї було достойне життя наперед.
[російською] Де дівчинка?
[медсестра] Дівчинка в тому.
[дівчинка] Я пити хочу!
[Паєвська] Зараз, зайчику, дихай?
[дівчинка] Я пити хочу!
[Паєвська] Зараз питимеш, зайчику…
-[дівчинка стогне] -[Паєвська] Тихо, тихо, тихо.
Ти красуня-розумничка, так.
[медсестра] Де вода?
[медик] Гіпервентиляція!
[Паєвська] Малий. Залишся зі мною!
Повернись до мене!
Сука, ненавиджу це.
[Паєвська важко дихає, тихо плаче]
[пікання монітора, швидкий пульс]
[Паєвська важко дихає]
[Паєвська, м'яко] Хлопчик помер.
Дівчинку...
Ще качають. Стараються. Можливо, виживе.
[солдат] Бляха, ну діти тут до чого?
[Паєвська] Вимкніть мені світло.
На ліхтарі, на ліхтарі.
Бляха, де воно?
Чорт, ну…
[медик] Так. Отож. Ні.
[Паєвська] Зараз…
Зараз я рукавички зніму й сама все зроблю.
Я зараз все зроблю. Все. Дивися: раз!
Побачимо. Бувай, любий!
[солдат] Побачимось.
Неодмінно! Не прощаємось!
Давай, не прощаємось!
Кватирку зачини. Прикрий.
[солдат] А куди ви?
[Паєвська] Куди-куди? На кудикину гору!
Ну, мені нецікаво, це хлопці запитують.
-[Паєвська] Які? -[солдат] Чергові.
[Паєвська] Тайра на виїзд!
[солдат по радіо] Випускай, двадцятий, випускай!
♪ Іноді ♪
♪ Я почуваюся ♪
♪ Як сирітка ♪
♪ Іноді ♪
♪ Я почуваюся ♪
♪ Як сирітка ♪
[Одетта «Sometimes I Feel Like A Motherless Child»]
♪ Іноді ♪
♪ Я почуваюся ♪
16 БЕРЕЗНЯ 2022 РОКУ ТАЙРА ТА ЇЇ ВОДІЙ
♪ Як сирітка ♪
ПОТРАПИЛИ В ПОЛОН ДО РОСІЙСЬКИХ СОЛДАТІВ
♪ Далеко-далеко ♪
УСІ КОНТАКТИ З ТАЙРОЮ ВТРАЧЕНО
♪ Від дому ♪
[тиша]