KYIV, UKRAINA
ETTER 31 DAGER MED KRIG, 27. MARS 2022
TAIRAS MANN
Det kan ha vært en rakett som ble stoppet av luftvernsystemet.
Det ligger deler overalt.
TAIRA
Spesialenheten identifiserte og pågrep
den berømte makkeren til ukrainske nynazister.
TRE UKER ETTER AT TAIRA BLIR ARRESTERT
VISES HUN I EN PROPAGANDAVIDEO PÅ EN RUSSISK STATSKANAL
Legg merke til kvinnen blant de arresterte.
Tunge blikk, og kortklipt hår på en spesiell måte.
Minner det om noen?
Julija Pajevska, kodenavn "Taira", en kvinne med økenavnet "Beistet".
På tide å ta av masken og spørre henne direkte
hva hun faktisk gjorde blant bødlene.
Mitt navn er Julija Pajevska, kodenavn "Taira".
Jeg er frivillig ambulansearbeider og tidligere tjenestegjørende
ved militærsykehus 61.
Bare en kommentatorstemme som maner til frykt, og mye klipping.
Hun var åpenbart veldig deprimert.
De har klart å gjøre selv dette til en uforståelig karikatur.
Jeg er i kontakt med alle de ulike vestlige mediene,
og prøver å skape mest mulig oppmerksomhet
rundt at Taira har blitt tatt til fange.
Jeg gjør mitt beste ut fra situasjonen. Dessverre er det ikke mer å gjøre.
TIL TROSS FOR VIDEOEN NEKTER RUSSISKE STYRESMAKTER FOR Å HA FANGET TAIRA
INVICTUS GAMES: HJERTEBLOD OG VILJESTYRKE
GRUPPETERAPI
FEMTI KILOMETER FRA GRENSEN MELLOM UKRAINA OG POLEN
Vi må være der før halv ti.
LAGLEDER, TEAM UKRAINA
Det er flyforbud over Ukraina. Vi må ta buss fra Kyiv til Polen.
Det er en stor sikkerhetsutfordring, for ingen må få vite
at det ukrainske laget skal til Haag.
Vi kan lett bli et mål for russiske styrker.
Flesteparten på laget er tjenestegjørende soldater,
som forsvarer landet vårt fordi vi er i krig.
For enkelte var det en tøff beslutning.
Vi tjenestegjør i nord, øst og sør i Ukraina.
Vi vet godt hva som foregår der.
Vi kan si sannheten om det, og skape oppmerksomhet.
Så klart tenker vi mest på å verge vårt eget land,
men folk skjønner ikke at om vi ikke lykkes, står de for tur.
Lille mus.
Det var din mors favoritt, og nå leker du med den.
Ja, av og til.
Ikke alle deltakerne kom med.
Julija Pajevska ble tatt til fange den 16. mars av russerne.
Hun er ikke med.
Den andre som ikke er med er treneren for bueskyting.
Løft armen, og trekk tilbake mot kragebeinet.
Dmytro Sydoruk ble drept i strid den 5. april.
Han tråkket på en mine,
og døde momentant.
Så det føltes uvirkelig å dra til Haag.
POLEN
AVGANGER
HAAG, NEDERLAND
TO DAGER TIL LEKENE BEGYNNER
Hei, og velkommen til de femte Invictus-lekene, som avholdes her i Haag.
Det blir stort.
Så flott.
Mange mennesker og nasjoner er med.
VELKOMMEN, USA
-Kom igjen! -Ja, vi er i gang.
VELKOMMEN, KOREA
TEAM CANADA
Det blir en slitsom dag, med alt vi skal gjennom.
Det vil være mange folk på lekene. Mye som foregår.
Det blir stort.
Nå skjer det. Jeg fikk ikke sove.
Du fikk ikke sove?
Nei.
Ok, var det en travel kveld i går?
-Ja. Ikke på den måten. -Den morsomme måten?
Etter noen år med forsinkelser er vi endelig her.
Nå skal vi går gjennom…
Etter mange utsettelser på grunn av pandemien,
med alt kaoset i verden, det som foregår i Ukraina…
Det å være klar for lekene nå,
med alle som har ventet tålmodig siden 2020, er en lettelse.
Vi trodde aldri det ville gå, og det har vært
en emosjonell berg-og-dal-bane for alle sammen.
Det blir utmattende, anspent og krevende.
Jeg vet ikke hvor tøft det har vært for deltakerne og familiene.
Man kan si at de har fått mer tid til å trene enn andre,
så jeg håper det blir flott idrett.
Det blir trolig den eneste sjansen til å møte det ukrainske laget.
De fleste som er med i Invictus-lekene,
de fleste som er i live i dag,
hadde et støttenettverk av familie og venner.
Om noen trenger noe…
Denne uka er som gruppeterapi for alle sammen.
Herregud. Takk, alle sammen!
Husk å nyte det.
Det gjør meg glad, så sett i gang!
…som er om bord i dag. Ha et fint opphold i Amsterdam.
Kjære passasjerer som deltar i Invictus-lekene for Team Ukraina,
vi ønsker dere alt godt, og lykke til. Takk.
-Hei, Yvonne. Godt å se deg. -I like måte.
-Takk for at dere kom. -Selvfølgelig.
Hvordan går det?
Vi har det bra. Slitne.
Litt utslitte, men veldig glade.
For noen dager siden fant vi ut at Russland ikke engang vil diskutere
å sette henne på en liste for fangeutveksling.
Russland valgte å lage en slags propagandakampanje rundt Taira.
De framstiller henne som en slags ond kvinne,
og at russiske styrker gjorde en god jobb da de anholdt henne,
og framstilte henne for en jury.
Vi tror at hun blir klargjort for
en slags offentlig rettssak,
der hun blir straffeforfulgt offentlig
og potensielt henrettet.
Vi har bare ett verktøy, som er å be verden om å redde Taira.
Og hennes datter Anna er veldig viktig.
TAIRAS DATTER
Det var første gang jeg traff henne.
Det var nok viktig for henne
å gjøre noe for å hjelpe sin mor.
For tiden er knapp.
Endelig kan vi si velkommen. Vi er glade dere er her,
for å offisielt åpne denne utgaven av Invictus-lekene i Haag.
Vi gleder oss til en uke med mye god sportsånd.
-Er dere klare? -Ja!
Kan jeg få et heiarop?
Ukraina…
Over alt!
Heia Korea!
Hvorfor er ingen andre med? Hvorfor må jeg rope alene?
Ta på øreklokkene. Det er mye lys,
men det blir mye leven. Det er et show, ok?
Men jeg er nervøs.
Ja.
-Høye lyder, og folkemengden… -Ja.
Men jeg skal prøve å nyte det.
-Du har dem. -Ja, men jeg vil ikke at…
-Siste utvei. -Ok.
Ja vel.
Kom igjen.
Å møte så mange som også har følt krigens påkjenninger på kroppen
gjør lekene mer relevant enn noen gang.
Dere kan gå enda litt lenger.
Invictus Games Foundation er stoilte av å ha med 17 nasjoner,
med 1571 utøvere,
sammen med stab, venner og familie for å gi støtte.
Gi dem en applaus, og la oss gi dem en varm velkomst.
-Oi, det ser utrolig ut! -Ser veldig bra ut.
Å, du store.
Når var du sist på konsert?
Det er lenge siden.
Selv om jeg har hatt dårlige dager
har jeg ikke gitt opp.
Gi en applaus til laget fra Ukraina!
God kveld, alle sammen.
Tusen takk for deres innsats,
og takk til alle familiemedlemmer og venner som er her
som har støttet dere hele veien.
Dette er nemlig tjeneste.
Dette er hengivelse.
Og dette er Invictus-familien.
Ta vel imot min fantastiske ektemann,
prins Harry, hertugen av Sussex.
Takk, kjære.
Verden må minnes på kraften i menneskers ånd,
evnen til å leges,
og motstandskraften som lar oss komme sterkere tilbake.
Som gruppe har dere taklet enorme utfordringer,
og sammen leges dere, og underviser verden på veien.
Som individer er dere personer av betydning,
av motstandskraft,
av styrke og av hjerte.
Dere er uovervinnelige.
-Jeg greide det. -Du greide det!
-Jeg er stolt av at du viser tårene. -Hva sa du?
Det er vanskelig å gi noen en klem.
For jeg fikk aldri klemmer.
Det var ti av ti.
Å nei!
Kom igjen.
Vi nærmer oss åpningen av Invictus-lekene 2022 i Haag.
Sytten nasjoner er med, med over 500 deltakere
som er klare for å vise seg fram.
Vi har mye å se fram til. Utøverne deltar i flere idretter på seks dager,
som sykling, rullestolrugby og innendørs roing.
-En, to, tre… -UK!
Alle er her, og hele verden ser på.
Her framme!
Helvete!
Hva er det?
Det er hans verste runde.
Kom igjen!
Du store.
BUESKYTING, MENN: KVALIFISERINGSRUNDE
Ok.
Finalen i kvalik-runden går mot slutten.
For øyeblikket er han like utenfor topp 16.
En til.
Bare de 16 beste går videre.
Må forbedres.
Han må være blant de 16 beste av 44.
GABES TANTE
Han må skjerpe seg.
Nå er det mannen fra Jacksonvilles tur.
Om han klarer å ta to-tre poeng til
kan han havne blant de 16 beste, og gå til utslagsrundene.
Om han treffer det gule.
Herregud. Kom igjen, Gabe. Midt i blinken.
Jeg kjenner de minnene. De er risset i hjernen.
Hver gang jeg ville noe, nektet mamma meg det.
"Nei, det kan du ikke." Hun sa jeg var et problembarn.
Det påvirker meg enda.
Han må ta seg sammen.
Kom igjen, ta deg inn.
Bra.
Jeg har hatt et par morsfigurer i livet.
Tante Keitha har alltid vært en glede.
Ok, det er bra.
Hun utstråler ekte kjærlighet.
Ta deg tid.
Dette er et kritisk punkt i konkurransen.
Det er min person.
Når hun klemmer deg, merker du det.
Unnskyld meg.
Dæven, hva skjer?
Det er støtten min, liksom.
Jeg står ofte på egenhånd.
Jeg drev ikke med idrett som ung. Ingen stilte opp, og hva er vitsen da?
Men tante Keitha stiller opp.
I herrenes åpne klasse med compound-bue har Gabriel George sikret 16. plassen.
Ja! Vi klarte det, og går videre. Bra!
Godt å se deg, kjære.
GABES DATTER
Glad i deg.
-Jeg har noe å vise deg. -Noe å vise meg? Ok.
"Positiv energi." Å, til røkelse.
Så fin.
Du er så herlig. Jeg savner deg.
Takk for at du svarte. Godt å se deg.
DARRELL HAR ALDRI KONKURRERT FORAN ET PUBLIKUM
Bra atmosfære også.
Et flott publikum er samlet for å se på
langdistanse-roing innendørs her i Invictus-lekene.
ROING, SMÅ FUNKSJONSNEDSETTELSER ELLER PSYKOLOGISKE SKADER
I går kveld hadde jeg ikke tenkt å komme.
Du er her, du kom så langt.
Noen minutter med smerte, et helt liv med å vite at du klarte det.
Vi er i gang.
Det er deres tur.
Fire, tre, to, en. Ferdig!
Jeg pleide aldri å søke hjelp.
Jeg holdt meg isolert.
Nå søker jeg hjelp,
en runde om gangen.
Pust.
Dette er åpen klasse,
for deltakere med psykiske skader eller små fysiske funksjonsnedsettelser.
Sammen med funksjonsnedsettelser
har Invictus-deltakere også opplevd traumer,
og kan leve med mentale helseproblemer.
Noen trives ikke i folkemengder, så å prestere her,
foran tusener av tilskuere, kan være enormt utfordrende.
Bare se på publikum om du vil. Nyt det, de er en del av familien.
Jeg er stolt av at du er her.
Bra, Darrell. Konsentrer deg om å puste.
Du klarer dette, kompis. Kom igjen, Darrell.
Gjør dere klare.
Følg med.
Vi er i gang!
Fortsett. Du klarer det! Familien din er her.
USA leder enn så lenge.
Fortsett, Darrell. Bra, fortsett.
Se på canadieren.
Etter alt han har opplevd, og vært gjennom mentalt,
stiller han opp foran et stort publikum og presterer.
Sosial angst forårsaket av PTSD
har spilt en enorm rolle i livet hans.
Tre, to, en…
Det var det!
Sånn ja, kompis! Du klarte det!
Jeg er så stolt av deg.
Så stolt av deg.
Du klarte det.
Se på publikum.
Det er for deg.
Ny personlig rekord?
-Rodde du hardt? -Ja.
-Hadde du det gøy? -Ja.
-Du hadde det gøy? -Ja.
Det er det viktigste, broder. Gratulerer.
Dette er en seier.
Jeg er kjempestolt.
Du klarer ikke fysiske utfordringer uten det mentale.
-Akkurat. -Alt er bakvendt.
Ut fra det jeg har sett i årenes løp, for de fleste av deltakerne…
Får jeg også en?
Sånn.
…står det om mentalt fokus på en hensikt, et mål.
Holde hodet i aktivitet, holde tankene i gang,
og tøye musklene.
Til forskjell fra å sitte og uroe seg for det som har skjedd.
For meg er det viktigst av alt.
Hører dere oss nå?
God ettermiddag.
Til våre militære offiserer, ærede helter, veteraner,
og fantastiske idrettsutøvere.
Dere kan være trygge på at
jeg ikke tror dere har latt landet vårt i stikken.
Jeg føler at det er en ære for oss at dere representerer Ukraina.
For medaljenes del
er den viktigste premien for oss at dere fant styrken til å konkurrere.
Men det er en grunn til at vi trenger minst én medalje…
Vi skal lage mange kopier, tro dere meg.
Dere fortjener alle en gullmedalje. Faktisk er dere vårt gull.
Hvordan føles det for deg å ha vært i krigen, og så komme hit?
I tankene, og i hjertet, er jeg fortsatt i Ukraina.
Men jeg vet jeg må være her.
Jeg må fortelle sannheten om det som skjer i Ukraina.
De bombet byene våre.
I kveld bombet de nok en gang hjembyen min. Sivile.
En gave til deg.
Alle disse bildene viser hva som foregår i hjemlandet vårt.
I det ukrainske laget…
Noe jeg har tenkt mye på det siste døgnet
er realiteten av hvordan de har det.
Ikke bare er de her, men å kunne se dem i øynene,
se traumene, og hva de har måttet oppleve siden invasjonen.
TAIRA (JULIJA PAJEVSKA) #REDDTAIRA
-Har du en bue? -Nei, ikke min egen.
-Høyre- eller venstrehendt? -Høyre.
Denne veien.
SJEFEN FOR BUESKYTING-HALLEN FÅR HØRE AT ANNA HAR ØVD, OG GIR HENNE EN BUE
Sånn… Inn til haken.
Sånn, kom igjen.
Hold brystkassen i ro. Bra, sånn.
Vinkelen.
Vinkle mot meg.
Julija.
Oi, Julija er navnet til moren.
Krigen har alltid vært en del av livet mitt, gjennom min mor.
Siden krigen startet i Donbas i 2014, har hun vært ved fronten.
Siden jeg var 11 år.
Vi møttes noen dager om gangen, med flere måneders mellomrom.
På grunn av det kjente vi hverandre dårlig, og kranglet.
Det var vanskelig, fordi jeg ikke forsto henne,
men mye tid har gått, og mye har forandret seg.
Denne er fra Darrell på team Canada.
-Det var det du snakket om. -Ja.
Som takk til deg for lekene.
Han har gitt noen til andre viktige bidragsytere også.
-Jeg ville gi deg den. -Herlig.
En av de beste jeg har fått, om ikke den beste.
-Mye innsats bak den. -Ja.
-Hei, Darrell. -Hei, prins.
-Står til? -Bra, og du?
-Bra. Du har mye talent. -Ja.
Jeg ante ikke at jeg hadde det.
Har du tatoveringer?
Oi sann. Om den er på ræva, vil jeg ikke se den.
JEG ER TEAM CANADA
-Herlig. -Min første.
Bra. Du er i godt selskap.
Jeg hadde ikke tenkt å ro, men treneren sa: "Du skal."
-Ja. -De visste jeg kunne klare det.
Men demonene i meg sier: "Dette gjør du ikke."
Ja.
Det er ting her, som du bare må fjerne fra skulderen.
Iblant kommer det tilbake, og du må dra til dem,
og få dem ut av hodet.
-Hvor mange hadde du før? -Hundrevis.
-Hundrevis? På hver skulder? -Ja.
-Hvor mange har du nå? -Kanskje hundre.
Som å riste en brusflaske, og skru av korken.
Det blir et rot. Det vil jeg unngå.
Jeg er glad du har vært gjennom dette,
og vet hvordan vi har det.
Jeg kan ikke si at jeg vet hva du har vært gjennom,
men grunnen til at jeg smilte da du snakket om…
Det er fordi jeg har opplevd det.
Jeg visste det ikke, men traumet av å miste min mor da jeg var 12 år
gjorde meg følelsesløs i mange år.
Jeg klarte ikke å gråte, eller føle. Jeg var ikke klar over det da.
Først senere i livet, da jeg var 28 år,
skjedde det noe
som gjorde at de første boblene presset seg ut.
Noe ristet til, og det sprakk.
Så var det kaos.
Følelsene mine sprutet ut overalt.
Jeg tenkte: "Hvordan skal jeg stoppe dette?"
Jeg gikk fra ingenting til alt,
og nå må jeg finne en glasskrukke å legge meg i,
og la lokket stå åpent.
Terapeuten sa: "Du velger hva som kommer inn.
Alt annet prelles av."
Ok. Det er et godt råd.
Jeg er glad du er her.
Jeg er glad du klarte å delta. Nå må du gjøre deg klar for ettermiddagen.
-Du vet hva du må gjøre. -Ja.
I løpet av natta
ble Donbas utsatt for massiv bombing,
i Øst-Ukraina. Så vi følger med i skrekk.
Det er en vanskelig tid.
Noen av deltakerne er veldig bekymret
for sine brødre og søstre som nå er i Ukraina.
Vent til du kommer nærme. For hardt.
Du tar returene. Ta imot, og sentre til ham.
TRENER, RULLESTOLBASKET
Nei. Ok, kom igjen, Max.
Overgangen fra en krigssone til et fredfylt sted
var enormt krevende for deltakerne.
Det som hjalp var fellesskapet i Invictus-lekene.
Alle intervjuer, alle samtaler,
alle interaksjoner med andre lag baller på seg.
Det gir en indre følelse
av støtte.
-Jeg er glad du er her. -Takk.
Kan jeg gi deg en klem?
Det er en god opplevelse. Det…
Ja.
Jeg håper bare at de har plass inni seg til å føle dette.
At varmen fra lyset som kommer inn, hjelper dem.
Ja!
RULLESTOLBASKET, GRUPPESPILL
Frankrike mot Ukraina. Kampen er avgjørende for begge lag.
Kom igjen!
Vi er i gang.
Ivan Heretsun har stilt inn siktet fra start.
Kom igjen, tilbake! Du må tilbake!
Utligning for Frankrike.
Etter en tung start har Frankrike rykket fra.
Bra, fortsett. Fortsett!
En krevende kamp for tilskuerne.
Kovalskyj…
Han treffer!
Godt gjort!
Enda et!
For et spill!
Det er ekstremt jevnt.
Mon tro om det blir avgjort med ett poeng.
Ukraina leder med to!
Han skyter, og treffer. Et veldig viktig skudd.
Kan vi ta timeout? Stoppe klokka?
De må ikke score.
Vi har ett minutt og 48 sekunder, og det er uavgjort. Ikke la dem score.
Tilbake!
Be dem komme tilbake! Hva driver de med?
En fransk spiller ligger nede. Hva skjer nå?
Ett minutt igjen.
Det dømmes angrepsfeil.
Vi trenger ett mål.
Ukraina får to skudd fra straffemerket.
Tilhengerne tør knapt se på.
For en sjanse for Ukrainas Artem Lukasjuk.
Det er 58 sekunder igjen.
Han bommer der.
Det trengs bare ett treff.
Nei.
Men de treffer på returen!
Den settes inn av Pavlo Kovalskyj.
En stor seier for Ukraina!
For en avslutning på kampen!
Og det betyr enormt mye for det ukrainske laget.
Wow.
Ære til Ukraina!
Ære til heltene våre!
Hvor er støtteteamet? Jeg blir nervøs.
Jeg bare… De sa de var på vei.
Jeg har angst for å bli forlatt.
Å bli forlatt av foreldre videreføres til voksen alder,
og gir meg problemer.
-Hei. -Hei. Hvor er de andre?
De er like bak, jeg løp i forveien.
-Å ja. -Ja.
-Travelt. -Ja.
Han er så redd for
at vi i støtteteamet skal forlate ham.
To minutter.
Så da vi kom for sent stengte han av, og sperret oss ute.
Puster du?
Ja? Bra.
Ja.
PUST
-Går det bra, kompis? -Du må slippe folk innpå deg.
-Ja, vet det. -Det er alt som teller.
-Laura og jeg fikk melding. -Hei.
Du vil ha oss her? Du sendte melding.
DARRELL BER OM ET MØTE MED STØTTETEAMET
HAN INNRØMMER Å HA HOLDT NOE SKJULT
Jeg har vært…
Jeg har en avhengighet som er vanskelig å bli kvitt.
Jeg har holdt skjult
det at jeg fortsatt drikker.
Jeg liker ikke å være alene.
Jeg vil være sammen med folk jeg kan snakke med,
og det er vanskelig å finne folk som ikke drikker, som vil…
Som jeg kan være sosial med.
Det som er flaut er
å fortelle støtteteamet at jeg fortsatt sliter med det.
For jeg er alltid redd for å bli avvist.
Kanskje de ikke vil… Kanskje de trekker unna.
Hvor lenge har Darrell vært edru?
Tror han sa fem år.
Ja.
Det er vanskelig å være ærlig om sånt.
Det er jeg glad for. Det er viktig at Darrell åpner opp.
Russerne sier nå at hun ikke er der.
Det er vanskelig å forstå, på grunn av usikkerheten.
Man føler at hun bare har forsvunnet.
Jeg er i jevnlig kontakt med min far, og vi diskuterer hva vi skal si til folk.
Lederen for det russiske parlamentet, Vjatsjeslav Volodin,
har gitt ordre om å forby utveksling av "krigsforbrytere",
som soldatene fra Azovstal omtales som i Russland.
Hun er sporløst forsvunnet.
En ny dag med Invictus-leker, med nydelig vær for bueskytingen.
Hør på denne energien!
Vi har 17 deltakerland her i Haag 2022,
og alle bueskytterne har en historie å fortelle.
Bare bli med.
ANNA INVITERES TIL Å DELTA I KONKURRANSEN SOM ÆRESMEDLEM, SOM ERSTATTER FOR SIN MOR
Jeg slås ned, men reiser meg igjen
Hvordan har du det? Går det bra?
Det er ikke den beste dagen for meg.
Jeg er nervøs. Jeg føler meg syk, og jeg er kald.
På med jakka.
Når snakket du sist med din mor?
Den 15. mars.
-Den 15. mars, ok. -Ja.
Hun hadde vært stolt av deg. Veldig stolt.
Ser du for deg ansiktet hans der?
Ja?
Anna, bare skyv litt lenger ut helt mot slutten.
Ja da!
Du såret ham, helt klart.
Kom igjen.
Dette klarer vi.
Og du kan klare det.
Vi kan klare det.
Vi klarer det!
-Lykke til, ok? -Lykke til.
Og nå, mine damer og herrer, ved skive nummer én,
presenterer vi Anna-Sofia Puzanova!
BUESKYTING, KVINNER
I en periode ble vi bedt om å ikke uttale oss.
At hun ville være tryggere
om alt ble holdt hemmelig, om vi ikke sa fra til noen.
Men min far og jeg følte at det var feil.
Tvert imot, vi måtte fortelle hele verden hva som hadde skjedd.
Hun åpner med to.
Det er nå opp til Amélie Chouinard fra Canada.
Hun åpner med fem.
Jeg er her for å representere henne.
Ikke i stedet for henne, men for henne.
Anna-Sofia har altså fire poeng.
Der og da prøvde jeg å slappe av,
og så for meg at det var en vanlig dag.
Bare en vanlig treningsøkt,
der min mor og jeg er sammen.
Det er sommer,
og alt er normalt.
Ikke glem å puste.
I det øyeblikket så jeg tydelig hvorfor jeg gjorde dette.
Det roet meg ned, og motiverte meg på samme tid.
Pust.
Ikke få hetta.
Det er ti.
Wow. En utmerket avslutning av Anna-Sofia Puzanova.
Arrangørene har valgt å dele ut to bronsemedaljer.
Anna-Sofia deltok i nybegynnerklassen for å hedre sin mor som deltaker.
Tilfeldigvis har hun også bursdag i dag.
Gratulerer!
Fargen har satt seg her også, i panna.
-Det er et trendy fødselsmerke. -Veldig fint!
Min mor er en person som tar sjanser for å hjelpe andre.
Ha det.
Det er hennes oppdrag i livet,
og jeg skjønner at jeg ikke kan bestemme over henne.
Jeg syns det er prisverdig.
Jeg vet ikke, men alle sier at hun hadde vært stolt av meg.
Det kan hende.
Jeg vil bare sørge for at min mor er trygg, frisk og glad.
Men alle er klar over at det bare er én prosent sjanse for det.
Det er dag to i konkurransene,
og her står det om medaljer i roing, svømming, rullestolrugby og mer til.
-Her! Tom, til venstre! -Til venstre!
Gjør noe som viser at du trives.
Ut med armene.
Sånn. Han har følelser likevel.
Hvor står navnet mitt? Pang!
Gabriel George.
Tid for siste kvalikkamp i rullestolbasket.
Ukraina mot USA.
Ukraina må vinne for å gå videre.
Ja, ja.
Såre enkelt.
Ting har endret seg drastisk de siste ukene.
Men at de er her, og representerer landet sitt
med enorm viljekraft, styrke, bestemthet og profesjonalitet
er fenomenalt.
Hvordan går det?
Håper de føler seg velkommen, oppløftet og oppildnet.
For når lekene er over må de tilbake til en krigssone.
Det uroer meg. Det bekymrer meg.
Det er lite vi kan gjøre med det,
utover å gi dem en stimulerende opplevelse.
-Kommer dere til finalen? -Det er mye jobb å gjøre.
Ja, vi skal til finalen. Svaret er ja!
-Hva sier du? -Positivitet.
RULLESTOLBASKET, GRUPPESPILL
SERHIJ KALYTJUK, TEAM UKRAINA
Jeg liker å høre musikken vår,
og se mange holde flagget vårt for å gi oss støtte.
Det er utrolig å se så mye internasjonal støtte.
Men mine tanker går alltid til folket vårt i Ukraina.
I Ukraina har vi en app som heter "flyalarm"
som informerer oss når det foregår luftangrep mot en by.
Vi vet ikke hva som venter oss i Ukraina.
Alt kan skje, vi skal til en krig.
Ære til Ukraina!
Ære til heltene!
Vi er i gang.
USA møter Ukraina.
Som aktive soldater kom vi hit med et oppdrag.
Jeg vil gjøre alt jeg kan for å sørge for at Ukraina blir hørt,
og fortelle sannheten om situasjonen i Ukraina.
Da er første omgang over.
Slik det ligger an har USA full kontroll.
Det står 12-6 til pause.
Det kan være siste basketball-omgang i Invictus.
Pasja, det er din kurv!
Bra, Vitja!
Det er utrolig. Jeg skal hjem.
Katten og kaninen vår venter på meg og kona mi.
Byen min venter på meg.
Vennligheten vi har fått, og støtten,
er det umulig for oss å ikke reagere på.
Jeg tror det har åpnet hjertene våre.
Men det er likevel tungt, for jeg føler at
det er en grense for hva vi tåler
før vi trenger et fysisk skille.
Men jeg kan se på lagmedlemmene mine
at dette bidrar til å gi dem sjelefred.
Tiden løper ut.
Ukraina har begynt å fungere som lag.
Skuddet kommer… Godt satt av Ivan Heretsun.
At det ukrainske laget har klart dette, med alt som foregår…
Med sitasjonen deres som den er,
har de spilt med verdighet og mot.
Jeg håper bare at når krigen er over
vil alle fortsatt være trygge, så friske som mulig,
og komme tilbake til meg så fort som mulig.
TAIRA
Tekst: Kristian Vilnes Opdahl