Леді й джентльмени, ми вийдемо на хвилинку.
Вітаю, місіс Боумен.
Я лейтенант Скваєрс, відділ убивств поліції Норфолка, Вірджинія.
Це детектив Сміт.
Шкода, що ми зустрілися за таких обставин.
Знаю, це трагедія і вам дуже важко.
Я можу розповісти про злочин, в якому його зараз обвинувачують.
Це було так давно.
Спробую вам нагадати.
1980 рік.
Ми були одружені дев'ять років.
Так.
Тепер ми одружені 47 років.
І 47 років ви були дуже відданою дружиною
й вірили у його невинуватість.
Але мені здається, що він зрадив вашу довіру,
вашу вірність йому.
А ви добра людина
й ніколи б не уявили…
що він здатний на щось таке жахливе.
Його обвинувачуватимуть у вбивстві та зґвалтуванні.
Коли я дізналася, що він, імовірно, убив ще когось,
для мене це було несподівано.
Але не дивно.
Час іще не настав. Час моєї дочки ще не настав.
Але я з'ясую, що сталося у Вірджинії з Кетлін Дойл.
У ВОГОНЬ: ЗАГУБЛЕНА ДОНЬКА
Це Кетлін на нашому вітрильнику.
Вона любила ним керувати.
Вона була хорошою стерновою, бо її батько теж був стерновим
і побудував вітрильник, коли вона була маленькою.
Вона була незалежною.
І сміливою.
Вона хотіла багато подорожувати.
Вона намагалася побачити й відчути якнайбільше.
Слава богу, вона встигла.
У неї було насичене життя.
Їй було 25. У квітні їй виповнилося 25.
Мама Кетлін, Берт, — моя старша сестра,
але між Кетлін і мною лише сім років різниці.
Ми були дуже близькі.
І ми росли як сестри.
Кетлін була дуже красивою.
Довге, блискуче каштанове волосся, блискучі зелені очі
й чудовий ірландський колір обличчя.
Вона була метр 49 на зріст,
але завжди казала: «Півтора метра».
КРІСТІН ТІТКА КЕТЛІН ДОЙЛ
У неї був чудовий сміх.
Ми часто сміялися разом.
У неї була харизма.
Це було в її характері, але також вона була розсудлива
й дуже добре вчилася.
Вона вчилася в коледжі у Вудстоку, Коннектикут,
бо хотіла стати письменницею.
І закінчила з відзнакою.
Коли вона померла, на її столі залишилася сторінка.
НОРФОЛК 31 СЕРПНЯ 80
«Я часто думала над тим, що спонукає письменників писати.
У мене теж з'явилося таке бажання.
Але я знаю, що ще не готова до написаного слова.
Гадаю, мені треба прожити ще багато років,
перш ніж я напишу щось варте уваги».
НЕВПЕВНЕНІСТЬ
Ось що вона написала за тиждень до смерті.
Я 20 років не знала, як вона померла,
бо не дозволяла розповідати мені, бо якщо я не знала,
то нічого не могла уявити.
Кетлін Дойл жила в маленькому будиночку кейп-код у Норфолку, Вірджинія.
Це був химерний будиночок у тихому районі міста.
Зліва від будинку була методистська церква.
ФІЛ ЕВАНС ЗАСТУПНИК ПРОКУРОРА
То був ідеальний дім мрії для молодої пари
у військовому містечку.
Кетлін вийшла заміж у грудні 1979 року.
Її чоловік, який служив у флоті, був відправлений у відрядження.
Вона залишилася вдома сама з кошеням.
Увечері 9 вересня 1980 року
одна з її хороших подруг, Вівіан, прийшла в гості.
Вони випили кілька келихів вина.
Вівіан побула з нею кілька годин і пішла о 21:30.
Наступного дня Вівіан почала хвилюватися,
бо не могла зв'язатися з Кетлін.
Вівіан попросила свого чоловіка Джима підвезти її до будинку Кетлін.
Вівіан легко штовхнула…
ДЖОН СМІТ ПОЛІЦІЯ НОРФОЛКА
…вхідні двері
та зрозуміла, що вони відчинені.
Коли Вівіан увійшла,
то помітила два келихи від вина, які стояли на журнальному столику
ще з минулого вечора.
Їй це здалося дивним.
Коли вона завернула за кут
і відкрила двері до спальні Кетлін,
то побачила її на підлозі мертвою.
З цієї миті почалося розслідування вбивства.
Подзвонив її батько Тім.
І сказав: «Кетлін убили».
Пам'ятаю, я притулилася до стіни, думаючи:
«Хто кричить? Чому ця людина кричить?»
А потім зрозуміла, що це я.
І я просто не могла зупинитися.
Цю жінку вбили у власному домі.
І це було зроблено в найжорстокіший спосіб.
Це був перебір.
У кімнаті був безлад.
Матрац витягнутий з рами,
наче там була боротьба.
Кетлін лежала на покривалі на підлозі.
На ній не було одягу.
ЛЕЖИТЬ НА ПІДЛОЗІ
Вона зазнала сексуального насильства.
ДОКАЗИ СЕКСУАЛЬНОГО НАСИЛЬСТВА
Причиною смерті була механічна асфіксія…
ПРИЧИНА СМЕРТІ: УДУШЕННЯ
…по суті, удушення.
На її щоці був круглий слід від опіку.
Це діаметр приблизно кінчика сигари.
Або «Лінкольн-Лоґ».
«Лінкольн-Лоґ» — це дитячий конструктор,
з якого можна побудувати дерев'яну хатинку,
але ще дивнішим був факт, що в Кетлін немає дітей.
Ці предмети знайшли у ванній Кетлін
у відрі для сміття.
Цікаво, що ця деталь конструктора обвуглена на кінці.
І вона відповідає сліду від опіку на щоці Кетлін.
Очевидно, це вказує на те, що злочинець був дуже жорстоким.
Забагато ознак того,
що вбивця спокійно вчиняв насильницькі дії щодо Кетлін,
щоб то був його перший такий злочин.
Коли Вівіан та її чоловік Джим знайшли Кетлін
і намагалися подзвонити в поліцію,
вони чули диспетчера, але диспетчер їх не чув.
Під час криміналістичної експертизи телефону
стало зрозуміло, що мікрофон видалений.
По суті, це виводить телефон з ладу,
щоб ніхто не покликав на допомогу.
Але місце злочину розчарувало поліцію,
бо не було жодних зачіпок, які дозволили б почати
шукати людину, яка так жорстоко напала на Кетлін.
Ми шукали будь-які чужі відбитки пальців,
але їх не було.
Єдині відбитки пальців, які ми знайшли, належали Вівіан і Кетлін Дойл,
це підтверджувало, що вони були разом у вівторок увечері.
Було кілька нечітких відбитків пальців чоловіка Кетлін.
Він служив на авіаносці в Індійському океані,
отже, поліція знала, де він.
Поліція зосередилася на військових,
що не вирушили у відрядження з чоловіком Кетлін.
Також вони зосередилися на сусідах.
Коли вони викреслили тих людей зі списку,
більше нічого було розслідувати
на основі наявних у той час матеріалів та інформації.
Справа, по суті, була нерозкрита 40 років.
Моє життя перевернулося.
Так.
У мене склалося враження, досвід мені підказує,
що ваш чоловік робив багато поганих речей протягом тривалого часу.
Він кривдив людей,
ґвалтував
і вбивав.
Це жахливо й мені шкода говорити з вами про це.
Але він вчинив дуже жорстоко.
І я хочу, щоб ви подумали, як він зрадив вас і вашу родину.
Я більше не можу.
Гаразд. Я розумію.
Я чув її там. Ви заарештували мою дружину?
Вона тут.
Ти завдав болю своїй родині.
Я нічого не завдавав.
-Завдав. -Ні.
Чудовисько.
Справжнє чудовисько.
Але Боумена привели на бійню.
Тепер правда випливе назовні.
Дзвонила Кеті. Сказала: «Його схопили!»
СЬЮ ЕНҐВАЙЛЕР РОДИЧКА ОНДРІЇ
«Його зараз арештовують». А я: «Чекай. Що сталося?»
Тоді я подзвонила Бренді.
Вона була засмучена і сказала:
«Ми шукаємо адвоката.
Він невинний. Заарештували не того.
Так, його заарештовують за те, що сталося у Вірджинії.
Його навіть там не було».
Вона сказала, що вони жили у Мічигані,
коли вбили Кетлін.
Тож це не міг бути Денніс.
НОРФОЛК, ВІРДЖИНІЯ
Рідні Кетлін активно допомагали у розслідуванні цієї справи.
Її батько, капітан О'Браєн, служив у ВМС США.
Капітане О'Браєн, як і рідна мати Ондрії,
з подвійною силою змушував управління поліції розслідувати справу.
Справді зробіть щось. Не треба мені відмовок.
Тім вважав, що треба щось робити. Треба вживати заходів.
Він шукав того, хто міг завдати болю його дочці.
Мені з сестрою, мамою Кетлін,
було важко щодня вставати з ліжка.
Світ більше не був безпечним.
Моя сестра забрала кота Кетлін. Він був з нею, коли вона померла.
Вона часто казала: «Якби він умів говорити…»
Він жив у неї, поки не захворів.
Ми відвезли його до ветеринара, по дорозі він помер у нас на руках.
Її неможливо було втішити.
Тім сказав мені: «Твоя сестра ніби знову втрачає доньку».
Тім відчував той самий біль і смуток,
але йому було складніше це озвучити.
Тому Тім вирішив діяти.
Він потребував відповідей.
Він потребував правосуддя.
Він продовжував розслідування
аж до своєї смерті у 2016 році.
Поліція, на жаль, не знайшла відповідей.
Мені його так шкода. Бідолашна дитина. Сподіваюся, вони разом.
Ми з ним могли стати рідними душами.
Після смерті Тіма я звернулася до поліції в Норфолку.
Рідні нагадали поліціянтам,
що хоча Тіма вже немає,
ми хотіли продовжити розслідування, поки справу не буде розкрито.
Але ми залишилися без відповідей.
Це мене дуже засмучувало,
бо ми потребували наукового підходу,
щоб знайти вбивцю його дочки.
Я перейшов у відділ нерозкритих справ у серпні 2018 року.
Я почав переглядати справу Кетлін.
І дізнався, що злочинець залишив два зразки ДНК.
Сім'яну рідину на покривалі й у тілі жертви.
А ДНК на покривалі зберігалася всі ці роки.
Генетична генеалогія — великий крок уперед.
Генетичні тести — цікавий інструмент
для створення сімейного дерева,
але в криміналістиці ДНК теж корисна.
Завдяки новим досягненням
покривало було передано в лабораторію штату для аналізу ДНК,
і лабораторія створила
ДНК-профіль злочинця-чоловіка.
Питання було: «Хто це?»
За допомогою генетичної генеалогії лабораторія виділила 31 ім'я.
Це особи, які можуть бути потенційним підозрюваним
або родичем підозрюваного.
Тож я мав спробувати
знайти ту 31 особу.
Поїхати в різні штати.
І якщо людина буде згодна,
взяти зразок слини на ДНК,
щоб ми могли знайти злочинця.
Я такий: «Ну гаразд». Я не знав, що робити.
Так? Як це зробити?
У перший тиждень листопада 2019 року
у Норфолку відбулася
зустріч регіональної асоціації слідчих з відділів убивств.
Детектив Сміт брав участь у конференції від поліції Норфолка.
Тож на конференції я знову переглянув
той список з 31 імені.
Десь унизу був Денніс Боумен.
Коли я почав читати про Денніса Боумена, там було багато червоних прапорців.
Я подумав: він підозрюваний
у зникненні прийомної дочки в 1989 році.
Була ще одна стаття про злочин у Мічигані у 1980 році.
Його звинуватили в замаху на вбивство.
Я подумав: «Це серйозний злочин».
ПУНКТ ІІ — НАПАД З МЕТОЮ ВБИВСТВА
А потім на конференції у Вірджинії
я познайомився з представником Мічигану.
Це виявився Браян Фуллер.
БРАЯН ФУЛЛЕР ПОЛІЦІЯ ШТАТУ МІЧИГАН
Я сказав: «Я той і той, займаюся тим і тим».
І ще: «Я провів дослідження. Цей тип часто згадується.
Злочинець з Мічигану».
Він каже: «Як його звати?» А я: «Денніс Лі Боумен».
Він сказав: «Я знаю Денніса.
Знаю його сім'ю, це, мабуть, той, кого ви шукаєте».
Я був шокований.
ДЕННІС БОУМЕН ГАМІЛЬТОН, МІЧИГАН
Іронія не лише в тому, що він назвав мені це ім'я,
але що я був там, на цій конференції,
і що я був причетний до розслідування справи Ондрії Боумен.
Знаєте, зазвичай мені не щастить.
Якщо почнеться гроза, я обов'язково буду в епіцентрі,
але мені дуже пощастило зустріти Браяна Фуллера на тій конференції.
І з того моменту решту конференції
ми з детективом Смітом
обговорювали стратегію наших подальших дій.
По-перше, я мав довести або спростувати,
що цей чоловік був у Норфолку, штат Вірджинія, у 1980 році.
Читаючи справу, за якою його заарештували,
я дізнався, що Денніс намагався відвезти жертву до відлюдного місця
і вистрілив у неї двічі.
Суддя в протоколі зазначив, що Денніс Боумен небезпечний для жінок.
І цей злочин стався у травні 1980 року в Мічигані.
Убивство Кетлін сталося у вересні 1980 року в Норфолку.
За 950 кілометрів від Мічигану.
Я був упевнений, що його не відпустили б з-під арешту за такий серйозний злочин.
Той самий злочинець ніяк не міг убити Кетлін.
Але потім я отримав протокол судового засідання
після арешту Денніса Лі Боумена у 1980 році.
«Ваша честь, мого клієнта тут немає.
Він служить у ВМС США
і поїхав на два тижні на збори
в Норфолк, Вірджинія».
НОРФОЛК, ВІРДЖИНІЯ
16 ВЕРЕСНЯ 1980 РОКУ
Датовано 16 вересня 1980 року.
Денніс був у Норфолку, штат Вірджинія, коли вбили Кетлін.
Тоді я зрозумів, що це він.
Треба було взяти в нього зразок ДНК для порівняння.
НАЙКРАЩИЙ ДЕТЕКТИВ СВІТУ
АЛЛЕҐАН
Денніс і Бренда розлючені тим,
що про них каже Кеті.
Вона дзвонить нам по чотири рази за ніч,
годині о 12-й, і каже:
«Ми тебе дістанемо. Ти її вбив».
Але це дозволить нам тримати зв'язок відкритим,
щоб Боумени звернулися до нас
обговорити проблеми щодо Кеті.
Це як на Дикому Заході.
І я просто загнала їх.
ВІДДІЛ ШЕРИФА ОКРУГУ АЛЛЕҐАН
Денніс і Бренда звернулися у відділ шерифа.
КРІС ГАВЕРДІНК ВІДДІЛ ШЕРИФА АЛЛЕҐАНУ
На зустрічі ми запропонували їм напої. Містер Боумен весь час пив.
КІМНАТА ДЛЯ ДОПИТІВ 3
Уже півтора року якась божевільна нас переслідує,
називає нас убивцями
й поширює чутки по всьому округу Аллеґан.
Кеті чує якісь неправдиві поголоси
й сама неправильно їх тлумачить.
Усе засновано на брехні Ондрії:
«Мій тато зробив це, моя мама зробила те, бла-бла-бла».
Навіть сьогодні, переживши все це, я терпіти не можу брехунів.
Я їх так переслідувала, що вони з відчаю
звернулися до поліції.
І Денніс Боумен, хоча знається на криміналістиці,
взяв склянку й випив з неї.
І поставив її на стіл, і Гавердінк сказав: «Щиро дякую».
Ми перевірили його ДНК й отримали результати.
У звіті сказано, що ДНК на покривалі —
це 100% ДНК Денніса Боумена.
Ми їдемо до в'язниці.
Я спробую поговорити з Деннісом Боуменом.
Денніс часами дивно поводиться,
і все залежить від того, який у нього сьогодні настрій,
чи захоче він говорити зі мною.
Вітаю, Деннісе.
Як вас звати?
Джон.
Я не назвався детективом. Я не надів значок.
Я хотів, щоб він знав, що я Джон Сміт.
Я не детектив Сміт. Я Джон Сміт.
Ви хочете їсти?
Ні.
Я був поруч, коли він відмовився їсти, і спитав:
«Може, щось принести?»
І він зробив конкретне замовлення.
Чорна кава, мигдаль без солі.
Він хотів контролювати тон і перебіг інтерв'ю
за допомогою тактики та ігор, в які гратиме.
Свого роду гра в кота й мишу.
Деннісе, хочеш усе контролювати? Ти капітан свого корабля.
Його навіть тут немає.
Ні, він зняв наручники, зачинив двері й вийшов.
Він приніс мені обсмажену каву «Старбакс». Зараз я її п'ю.
Він сказав, що ми поговоримо, поки я п'ю каву.
Він добре до мене ставиться.
Кінцевою метою було зізнання.
Я хочу знати, що ти зробив у Норфолку, Вірджинія, у вересні 1980 р.
Але щоб досягти цієї мети,
я показував: «Я хочу допомогти тобі чим можу.
Я вислухаю тебе.
Це необов'язково має бути про справу. Поговорімо будь про що».
І я дозволив йому говорити.
Багато-багато годин.
Як ваші коліна? Я пам'ятаю…
Нормально. Але спина болить.
Спина болить?
Я колекціонував холодну зброю з 12 років.
-Ясно. -У мене вже 115 екземплярів.
Жодного разу в житті я не чув
від мами: «Я люблю тебе».
Останнє, що тато сказав мені:
«У твоєї мами золоте серце. Жорстке й холодне».
Я зміг побудувати з ним стосунки, щоб він зрештою подумав:
«Цей тип мене розуміє.
Він розуміє, чому я зробив те, що зробив».
І тоді Денніс нарешті заговорив зі мною про справу.
Я поїхав на двотижневі збори.
Я там був уже півтора тижні.
Я за 1000 кілометрів від усіх, кого знаю.
Я в жахливому стресі.
Через півтора тижні я сказав собі: «До біса.
Мені треба зійти з корабля».
Я зійшов і гуляв по околицях.
І зайшов у маленький бар.
Я сів і замовив подвійний бурбон і кока-колу.
Я напився до чортиків.
Став божевільним і дурним.
ВУЛ. ҐРЕНБІ
Надворі темно.
Я не знав, де я.
Я йшов по вулиці.
І наблизився до цього будинку.
Світло вимкнене.
Біля входу не було машини.
І я подумав: «Можливо, там лежать якісь гроші».
Я обійшов будинок.
Я підійшов до вікна.
Вікно замикалося на гачок і засув.
Я дістав кишеньковий ніж.
Відчинив вікно.
Я мало не впав усередину. Я був п'яний.
Я просто був п'яний.
Я потрапив у будинок, у вітальню.
Я шукав гроші. Так?
Я пішов на кухню.
І заглянув у банку з печивом.
Нічого не було.
Там були ще одні двері.
Але коли я відчинив двері,
вона сіла й почала кричати,
і я закрив їй рот лівою рукою.
Я штовхнув її назад правою.
У моїй руці досі був канцелярський ніж.
Так.
І коли я штовхнув її, вона схопила мене за ту руку.
І він увійшов туди.
Коли він мені це розповідає й описує,
він робить цей рух,
щоб здавалося, ніби це її провина.
Це вона змусила його скривдити її.
Коли я почав заспокоюватися,
вона все ще лежала на ліжку, вона рухалася.
І я сказав: «Пані, я йду».
І я вийшов крізь двері.
Він повністю ігнорує інші важливі деталі,
але пам'ятає, що вона сиділа, коли він пішов,
і що він сказав: «Пані, я йду».
У ту мить я зрозумів, що він готується
мінімізувати все, що він зробив тієї ночі.
Дозвольте спитати, Деннісе.
Чи зможете ви передати словами й описати
те, що ви відчули в ту мить?
Це допоможе…
олюднити ваші почуття.
То був демон.
Розкажіть про того демона.
Тоді він повністю змінив свій голос і поведінку.
Почав говорити тихо, як одержимий.
А потім почав малювати демона на папері.
Ось Денніс.
А демон був отут, попереду. Так?
Поки він говорить,
коло стає все більшим і більшим.
Він мав гостру борідку,
роги й кігті.
Так.
Демон тут.
І досі намагається вибратися.
Але я не дозволю.
Він був зовсім іншим, коли говорив про демона.
То був саме час, щоб поставити йому нагальні питання.
-Ти пам'ятаєш секс із нею? -Ні.
-У тому-то й річ, Деннісе. Треба… -Я цього не бачу. Я…
Я шукаю. Гаразд? Я шукаю.
-Ти заперечуєш… -Ні.
Ні, я не заперечую. Я просто дивлюся. І…
-Ти бачив, як вона сиділа… -Я бачу її живіт.
Гаразд.
Коли я вставив ніж…
На ній, очевидно, не було одягу.
Ні, на ній був одяг.
Вона мала бути без одягу, якщо ти бачив її живіт.
Ти побив ту дівчину.
Ні!
Ти побив ту дівчину.
І зарізав її.
Ні. Я лише раз завдав їй удару ножем. Один…
Звідки ти знаєш?
-Один раз! -Якщо ти був такий п'яний…
Коли я… Бо я й досі бачу це в голові.
-Але більше ти нічого не бачиш. -Не бачу.
Отже, ти не знаєш.
Кетлін було поранено ножем у груди.
І в спину.
Її руки були зв'язані за спиною шнуром.
Електричний шнур був намотаний їй на шию.
Їй заткнули рот.
Її тіло все було в синцях —
від голови вниз, аж до живота.
Почувши це, він повністю змінився.
Він не дивився на мене. Він не хотів більше зі мною розмовляти.
Він не дивився мені у вічі.
І це було зовсім не схоже на нього.
Дуже по-дитячому.
Я цього не робив.
Подумай про це, а я відвезу тебе в центр, добре?
Я цього не робив.
Дай мені хвилинку, Деннісе.
Я не…
Я цього не робив.
Я знову це зробив.
У ту мить я був задоволений тим, що дізнався від нього,
бо знав, що йому буде важко
спростувати це зізнання в суді.
Я цього не робив.
-Готовий повернутися? -Так.
Добре.
Усе гаразд?
Ні.
Тепер, коли ви знаєте,
що Денні скоїв убивство у Вірджинії,
ви маєте побоювання щодо Ондрії?
Я не знаю, у що зараз вірити. Справді не знаю.
Ви вірите нашим словам, що він це зробив?
Чи все ще маєте надію, що він цього не робив?
Надія завжди є.
Завжди є надія, що Ондрія не мертва.
Я знаю.
Відоме кримінальне минуле Денніса Боумена,
факт зникнення його доньки й те, що він повідомив про її зникнення,
робить його першим у списку підозрюваних.
Ще ми звернули увагу
на жінку, яка жила з ним…
ТОДД ВОРКМЕН ПОЛІЦІЯ ШТАТУ МІЧИГАН
…ті 30 років після зникнення Ондрії.
Питання в тому: якщо там є що приховувати,
чи вона це знає?
Значна частина цієї історії стосується Бренди.
Це передплачений дзвінок від…
Денніса Боумена.
Щоб відповісти, натисніть нуль.
Ти сьогодні щось отримала?
Не варто було.
Ти доводиш мене до сліз.
Я плакав, коли замовляв.
Його єдиним зв'язком із зовнішнім світом була Бренда.
У нього більше нікого немає.
Треба було щось зробити, коли ти вперше вийшов.
Треба було піти на терапію.
Треба було в усьому розібратися.
Вона була відданою дружиною, підтримувала його й вірила,
що він може бути кращим і буде кращим.
Я тебе кохаю.
Я теж тебе кохаю.
Хоча іноді я тебе проклинаю.
І я тебе не звинувачую, люба. Я маю бути вдома, але зараз не там.
Ми прослуховували їхні телефонні розмови.
Стало зрозуміло, що він досі шукає її прихильності.
Він досі кохав її. Сподівався, що Бренда досі його кохає.
Я тебе кохаю.
Сорок років тому ти мав про це подумати.
Сорок років тому я був божевільним.
Сорок років тому я б хотіла, щоб ти не їздив у Вірджинію.
Так, я теж.
Не можу повірити.
Яка людина… Яка жінка може підтримувати його?
Бренда мене дратує навіть більше, ніж Денніс.
Я вважаю її так само винною. Справді.
Вона мала час, щоб усе обдумати,
але їй було байдуже до всіх, крім неї самої та Денніса.
Вона заслуговує на мій гнів.
Не хочеться вірити в це стосовно людини, за яку вийшла заміж, яку кохаєш
і з якою хочеш провести решту життя разом.
Але коли є докази, що він робив такі речі,
як можна їх не чути?
ПОЛІЦІЯ ШТАТУ
Навіть якщо Денніса заарештували за жорстоке вбивство
у Вірджинії,
наша мета в Мічигані…
ПОЛІЦІЯ ШТАТУ МІЧИГАН
…знайти Ондрію.
Ми знали, що Денніс хотів залишитися в Мічигані.
МІРЕН КОХ ОКРУЖНИЙ ПРОКУРОР
Ми знали, що його мали екстрадувати до Вірджинії.
Тоді ми придумали хитрий план.
Знаєш, у Вірджинії я не зможу тебе відвідувати.
Знаю.
Сью спитала, чи я переїду на деякий час у Вірджинію.
-Я сказала: «Ні, я не можу». -Ні.
Бренда тут, у Мічигані.
Розуміючи, що він проведе решту життя у в'язниці,
де він захоче сидіти?
У нас була теорія, що він захоче сидіти в Мічигані,
щоб Бренда їздила до нього.
Ми вирішили зробити пропозицію Деннісу Боумену:
якщо він погодиться бути чесним щодо Ондрії,
ми подумаємо над тим, щоб дозволити йому залишитися у Мічигані.
Ось що я можу зробити
і вже маю дозвіл:
якщо я дізнаюся, де Ондрія,
знайду Ондрію
й поставлю крапку для Бренди і для вас,
я зможу залишити вас тут, у Мічигані.
Ви зможете залишитися поруч із Брендою й Ванессою.
Я нічим вам не можу допомогти.
З ним було важко. Він був упертий, бо мав групу підтримки.
Бренда Боумен його підтримувала. Донька його підтримувала.
Було б непогано, якби ти лишився тут,
але не варто зізнаватися у тому, чого ти не робив.
Я постійно їм це кажу.
А він каже: «Ну, знаєте, бували випадки…»
Я сказав, я кажу йому вчора:
«Рідних не вбивають.
На них можна злитися. Кричати.
Іноді битися з ними. Але вбивати їх не можна».
Вони сказали: «Ну, вбивати нікого не можна». Господи.
Вони й гадки не мають, що таке справжня сім'я.
О! Вони перерили весь район Шедоуз.
Ясно. Так.
А задній двір перерили?
Весь двір.
Боже.
Я не знаю, що вони шукають. Справді.
Коли поліція Норфолка арештовувала містера Боумена
за вбивство Кетлін Дойл,
ми допомагали їм обшукати ділянку
з георадаром і пошуковими собаками.
Ми шукали докази у справі Кетлін Дойл,
але також ми шукали
тіло чи частини тіла Ондрії на ділянці.
Це справді дивне відчуття. Я не можу його описати,
це сум і нудота, а ще питання:
«Кажете, що ви її ще не викопали?»
Я була впевнена в собі.
Я була впевнена, що вони знайдуть те, про що я казала.
Але спроба була невдалою. Ми нічого не знайшли.
Ми тиснули на Денніса щодо Ондрії.
Я не знаю, де моя дочка.
Я постійно це повторюю, а ви постійно питаєте:
«Ну, можливо, стався нещасний випадок,
ви розлютилися абощо».
Не можна так розлютитися на свою дитину, щоб убити її.
Не можна!
Йому довелося вигадати власну історію.
Я знала, що якоїсь миті
він почне торгуватися щодо Алексіс.
КІМНАТА ДЛЯ ДОПИТІВ 3
І раптом Денніс висловив бажання зустрітися з Брендою.
І це дуже унікальне прохання,
тож ми отримали дозвіл з відділу шерифа
на зустріч між Деннісом і Брендою
разом зі мною, а також детективом Гавердінком.
Коли Денніса повернули в кімнату допитів,
ми зустріли його в коридорі.
І перше, що він сказав: «Сподіваюся, ваші камери працюють».
-Вітаю. -Сідай сюди, Брендо.
Вітаю, Брендо. Сідайте.
Це особлива зустріч. Зазвичай таке не дозволяється.
І єдина причина, чому вони це зробили…
Кохана, я зробив те,
чого дуже соромлюся.
Клянуся богом.
Ондрія мертва.
Вона була мертва від початку.
Того дня я повернувся додому з немовлям. Немовля спало.
Я відніс немовля у вітальню й поклав на диван.
Я піднявся по сходах.
Ондрія виходила з нашої спальні.
Я запитав: «Що ти робиш?» Вона сказала, що йде від нас.
Ми посварилися.
А я сказав: «Ні, ти не підеш. Ти нікуди не підеш».
А вона сказала: «Тоді я ще раз
скажу психологу, що ти до мене чіплявся».
А я сказав: «Ні, не скажеш». І вдарив її.
І вона впала навзнак зі сходів.
Ні! Ти цього не зробив!
Не зізнавайся в тому, чого не робив!
Це боляче, кохана.
Я побіг по сходах униз.
Я перевірив, і в неї не було пульсу.
І вона не дихала.
І в неї була велика…
З її шиєю було щось не так. Її шия була травмована.
Її голова була закинута назад,
її очі були як лялькові й дивилися в нікуди.
Вона загинула.
Я не міг втратити ще й тебе.
І Ванессу. Їй було лише 14 місяців.
І я не знав, що робити.
Бо я знав: якщо подзвоню і щось їм скажу,
мене повернуть у в'язницю.
Я загорнув її в ковдру,
виніс її та сховав тіло в сараї.
Я викликав поліцію і сказав, що вона зникла.
Вона пролежала там кілька днів.
І я знайшов картонну діжку.
Я намагався запхати її тіло в діжку.
Воно не влазило.
Кохана, щоб воно влізло, довелося відрізати їй ноги.
А потім, через день чи два,
коли сусіди виставили свої сміттєві баки,
я виніс цю діжку й поставив біля них.
А наступного ранку її вже не було.
Тридцять з чимось років.
Так.
Тридцять один рік.
Поки я не казав тобі, в тебе була надія.
Вибач, що обдурив тебе.
І я знаю, чого ти боявся.
Але то була наша дочка. Ти мав викликати допомогу.
-Я так захищала тебе від Кеті. -Я це знаю.
Знаю.
Боже мій.
Я не можу навіть думати про те, що він зробив з моєю дочкою.
Тобто правда виявилася жорстокою.
Але його історія — це хрінь собача. Усе, що він сказав, — брехня.
Я не вірю, що 14-річна дівчина впала зі сходів.
Це все більше ставало її провиною.
Я не чула, що це його провина.
Хай там як, він скинув мою доньку зі сходів.
Він її розрубав. Відрубав ноги.
Скажу от що: він довбаний боягуз.
Це вчинок боягуза.
Весь цей час її шукали, розклеювали листівки, а ви знали…
Я знав, що це хрінь.
І ви сказали, що гроші…
Зникли.
Я спалив її сумку й пальто, які лежали там.
І, здається, я не перевірив вміст сумки.
Можливо, гроші були там, а я їх спалив.
Я не знаю. Але вони зникли.
Коли ви спалили сумку?
Коли я її підняв і виніс надвір.
-Перш ніж викликати поліцію? -Так.
Можливо, вона ще догоряла в діжці, коли приїхала поліція.
Вони мали ордер на її арешт.
Вона була підозрюваною, а Денніс — жертвою,
бо стверджував, що вона вкрала в нього гроші.
Я просто…
Ви навіть не уявляєте, який гнів це викликає в мене.
І коли хтось сказав, що її бачили в Голланді,
це розповів не я.
І ще хтось сказав: «Ми бачили її в Індіані.
Вона була в барі».
«ШОУГІРЛЗ ЛАУНЖ»
Як вам таке?
Добре.
Бо відводило підозри від мене.
ПОЛІЦІЯ ШТАТУ МІЧИГАН ПОСТ У ВЕЙЛЕНДІ
Ми знали: для того, щоб Денніса
з більшою ймовірністю було обвинувачено й засуджено,
було б дуже корисно мати останки Ондрії.
КІМНАТА ДЛЯ ДОПИТІВ 3
І ми знали, що часу лишається мало,
бо його ось-ось відвезуть на суд у Вірджинію.
Те, що вона зламала шию, не значить, що я її не любив.
-Звісно. -Гаразд.
Він мене не обдурив.
Навряд чи він когось обдурив.
Бренду. Він обдурив Бренду.
Я впевнений, що вона досі кохає Денніса,
і це важко зрозуміти після того,
у чому він зізнався.
Ніхто не знає правду, крім тебе.
І Бога.
Бренда — завзята прихильниця свого чоловіка.
По телефону вона сказала:
«Єдине, що має значення, — це наше кохання одне до одного».
Сью знову почала мені говорити:
«Ми просто не можемо уявити, як боляче…»
Так.
Вона сформулювала це так, ніби ти розрубав Ондрію живцем.
-Не сумніваюся. -Вона так сказала.
І я почала писати кілька разів:
«Ти не знаєш і половини правди про те, що ти думаєш, що знаєш».
Ось що шокує нас із Крейґом.
Ти навіть не думаєш про Ондрію й те, що вона пережила?
Чи Кетлін?
Ти не нажахана?
Як вона могла не помітити?
Це було в неї прямо під носом.
Як ти не помітила?
Ти не невинна. Не прикидайся.
Ти не жертва.
Не кажіть мені, що та жінка не знала, що відбувається.
Я бачила, як він ударив її за столом.
КІМ ПЕЙН ПОДРУГА ОНДРІЇ
Таке було не вперше.
А вона сиділа й нічого не робила.
Ні, вона теж має бути під арештом.
Вона має сидіти у в'язниці як співучасниця.
МІШЕЛЬ ТІММЕР ПОДРУГА ОНДРІЇ
Я не розумію, чому вона не така винна, як він.
Я можу лише сказати, що мені сказали того дня
й у що я вірила всі ці роки.
У мене в кутку 4:13 до Філіп'ян.
Унизу — Ісая 41:10.
Так.
Ви не відберете в мене кохання й Бога.
Така я є.
Якщо вам не подобається — що ж!
Гадаю, Денніс був майстерним маніпулятором.
Найкраща та брехня, в якій більша частина правди. Так?
І я думаю, він саме так розповідав історії,
і з якоїсь причини Бренда йому вірила.
КРЕЙҐ ЕНҐВАЙЛЕР КУЗЕН БРЕНДИ
Вона була пішаком у шлюбі. Подивіться лише, що він робив.
Він добре все приховав.
Старанно попрацював над цим, очевидно.
Він був…
розумніший, ніж ми думали.
Уся історія про те, що він її виставив разом із сусідським сміттям…
Це ймовірно, але надто ризиковано.
І ми перехопили листи, які Денніс писав Бренді
і які суперечать деяким речам, сказаним нам у його зізнанні.
12 грудня 2019 року.
Моя кохана.
Я хочу, щоб ти дещо знала, але зберегла в таємниці.
Ондрія справді впала.
Вона зламала шию, і я сховав її тіло,
але я не викинув її тіло у смітник.
Я поховав його в нормальній могилі біля приватного кладовища.
28-12-19
На ній були джинси та її улюблений светр.
А ще золотий ланцюжок із сердечком і хрестиком.
Я загорнув її в чисте біле простирадло.
Акуратно й туго, як мумію.
Я перев'язав їй руки й ноги червоною стрічкою.
Вона любила цей колір.
Тоді я помістив її у новий сріблястий брезент метр 80 на два 40
й насипав кедрову стружку, гвоздику й гілочки кориці
між нею та брезентом,
а потім засипав могилу й полив рихлу землю.
Через два тижні було ще трохи видно, де вона.
Через два місяці вже не було.
За 30 років я пройшов повз неї понад 100 разів.
Я впевнений, що вона з Богом.
П'ЯТНИЦЯ, 03.01.2020
Ти кажеш, що не знаєш правди.
Правда в тому, що я тебе кохаю. Я люблю Ванессу.
І я любив Ондрію.
Ти знала мене 50 років і кажеш, що більше мене не знаєш?
Тоді тобі доведеться вирішити.
Я тебе ніколи не забуду.
Ти назавжди в моєму серці.
Денні.
Ми серйозно поставилися до цих листів.
Ми обшукали периметри кладовищ у цьому районі
з георадаром і пошуковими собаками,
ми ставилися до кожного листа
як до правди.
Ви знаєте, що ми прослухуємо дзвінки й читаємо листи.
-Так, і листи. -Скільки ще буде історій?
Мабуть, три чи чотири.
А де правда?
-Що ж. -Яка з них правдива?
Це ви маєте з'ясувати.
Ви знаєте, де вона.
Саме так.
І я збережу цю таємницю аж до смерті.
Для нього це була гра. Що йому втрачати?
Він скаже трохи цього, трохи того.
І вийде з камери.
Він не зізнається негайно.
Він достатньо обізнаний у криміналістиці,
тому ділиться інформацією потроху й маніпулює всіма нами.
Але копи на це не купилися.
Слава богу, так?
Поліція використала Бренду, щоб достукатися до Боумена.
Ми знаємо, що ви розповіли дружині іншу історію.
Проблема в тому, Деннісе,
що ви її в це вплутали,
хоча це й не було потрібно. Ясно?
Це проблема для Бренди.
А я знаю, що ви не хочете проблем для дружини.
Ви кажете, що дбаєте про Бренду, але дивіться, кого ви захищаєте.
Я не скажу, де похована моя дочка.
Частина психологічного розслідування тепер полягала в тому, щоб спробувати
домовитися з Брендою й використати її проти Денніса Боумена.
І ми зустрілися з нею в її будинку.
Ми сказали їй: «Скажіть Деннісу, що це його борг перед вами.
Він так надовго її забрав. Він вам винен».
Це дзвінок від…
Денніса.
…в'язня виправного центру округу Аллеґан.
Цей дзвінок прослуховується й записується.
Можливо, ти не захочеш чути те, що я скажу, але…
Ну-бо. Кажи.
Прокурор каже, що не висуне обвинувачення без тіла.
Гаразд.
Якщо настане час і ти вирішиш розповісти мені те, що я маю знати,
ти залишишся в Мічигані на все життя,
і ми зможемо тебе відвідувати.
Це не гарантовано,
але я мушу хапатися за будь-яку надію.
Вона досі не знає всього про Ондрію.
Як ми вважаємо, вона
повинна мати сумніви в голові.
Це дзвінок від…
Денніса.
Цей дзвінок прослуховується й записується.
Я не можу взяти себе в руки.
Мені це сниться.
Що сниться?
Ондрія! Ти! Усе це!
Я хочу поставити крапку, дізнавшись, де вона.
Я хочу, щоб наша дівчинка була вдома в дуже гарній урні.
Тоді я знатиму, що вона вдома, де їй місце,
після стількох років її відсутності.
Зрозуміло, що він намагається розповісти Бренді історію,
що буде для неї хоч трохи прийнятна.
Я поховав її у справжній могилі.
То я проживу так решту життя?
Ти не маєш так жити решту життя.
Якщо ми не можемо облишити це…
Я не можу! Я не можу це облишити!
Я намагалася тобі пояснити!
Тепер ми можемо отримати допомогу лише від Бога.
Усе це нелогічно і схоже на психоз.
Але він усе одно намагався її контролювати.
Ми хотіли, щоб Бренда протистояла Деннісу.
Мені вже байдуже, Денні, так чи інакше,
хай що там сталося, я любитиму тебе попри все.
У нас є можливість
хоч якось бути разом у Мічигані.
Скажи, що ти віриш, що є надія.
Це все, що в нас є.
Я тобі вірю, люба.
Я почала думати, що Денніс ніколи не зізнається, де її тіло.
Я ледь не з'їхала з глузду.
Після довгого дня ми з Браяном приїхали до броварні в Ґранд-Рапідс
випити по келиху пива,
але Тодд Воркмен подзвонив Браяну й каже: «Гей.
Бренда щойно говорила з Деннісом. Послухай».
Я скажу тобі, де саме лежить Ондрія.
Вона дуже близько.
Сподіваюся.
-Саме так. -Але…
Брендо, Ондрія похована на нашому задньому дворі.
Ми тут не жили! Ми навіть не…
-Брендо, вона там. -Нам не належав цей будинок.
Я закопав діжку біля нашого старого будинку.
Коли ми вирішили переїхати, я взяв діжку з собою.
Я викопав яму й поставив діжку туди.
Потім усе закопав.
Вона весь час була поруч.
Тепер ти знаєш.
Було страшенно холодно.
Наш антрополог прибув на місце.
А тоді ми почали повільно розкопувати цю ділянку.
Але ми досі точно не знали, чи це правда
або ще одна казка Денніса.
Мені сказала Метта:
«Вони знову там.
Цього разу — з бульдозером і наметом».
Нарешті вони саме там, де вона лежить.
У якийсь момент кіготь ковша зачепив
кільце діжки.
І ми зупинилися.
Здавалося, час сповільнився.
Антропологи спустилися в яму
із зубними щітками, маленькими кирками й лопатками,
щоб нічого не пропустити.
І на наступному шарі антропологи зупинилися.
Там кістка.
Господи.
Сумно, що ми викопали дитину,
яка пролежала під землею 30 років.
Було сумно, що Бренда,
яка була вдома, коли ми працювали,
скоро дізнається, що Денніс сказав правду
і що її дочка похована на задньому дворі.
Вони спершу не казали, що це Ондрія.
Вони сказали: «Ми знайшли останки».
Я постояла там кілька хвилин.
Я обернулася, і Тодд провів мене в дім.
І я могла йому сказати лише: «Цього разу він мені не збрехав.
Він не збрехав, Тодде».
Її останки знайшли у чотирьох різних пакетах
у залишках діжки.
І коли ми її знайшли, вона була у мішку з підгузками.
Мабуть, щоб приховати запах.
Ось хто такий Денніс Боумен.
У пакеті зі сміттям була обгортка від цукерки «Пеппермінт Петті»,
на ній була дата 1989 рік.
Тоді нам усім стало зрозуміло,
коли ми побачили цю дату, 1989 рік, що вона не зникла.
Вона не втекла.
Вона була в діжці з того дня в березні.
Як ти міг так переконливо написати в листі про цвинтар і…
Це була брехня для них, і я думав, тобі від цього стане легше.
Але тобі не стало легше.
Ти лише скаржилася, що хочеш мати її поруч
у бляшанці на полиці.
Я думав, можливо, якби ти думала, що її поховали гідно,
як слід, з повагою,
тоді, можливо, ти скажеш: «Добре, годі». Але ні.
Я не хочу, щоб ти сердився.
Принаймні вона буде в тебе у бляшанці на полиці.
Тож тепер так.
Тепер ти знаєш, який я огидний смердючий сучий син.
Нічого не змінилося. Я досі тебе кохаю.
До кінця дзвінка — одна хвилина.
Денні! Ти мене чув?
Так, чув.
Це кінець, кохана.
Бувай.
Це звіт про розтин, так?
Ми потребували підтвердження, що то справді Ондрія.
Єдиний спосіб зробити це — тест ДНК.
У нас був зразок ДНК Кеті.
«Обстеження проведено.
Повна відповідність між зразками
підтверджує спорідненість матір–дочка…» Господи.
«…між останками скелета і Кетрін Терканян».
Я дістала її з-під землі. У мене є її кістки.
Вона ніби кричала в тому дворі багато років.
Кеті підозрювала,
що Денніс винен, що Ондрія похована на задньому дворі,
й обидва твердження виявилися правдою. Це майже неможливо пояснити.
Це її материнський інстинкт.
ЗНИКЛА БЕЗВІСТИ
Вона багато років вказувала на це місце.
Знаєте, я був приголомшений, що її знайшли саме там.
Тоді це звучало божевільно?
Саме так. Але вона мала рацію.
Мабуть, це не неможливо, але дуже малоймовірно, я б сказав.
Брендо, Денні зізнався нам ще в дечому,
що він робив у минулому.
Ви хочете це почути?
Очевидно, він не хотів, щоб я про це почула інакше.
Я вам розповім, бо, думаю, ви заслуговуєте знати.
Він сказав, що коли служив у Сан-Дієго,
до того, як ви одружилися, він зґвалтував жінку.
А ще він сказав, що невдовзі після вашого весілля
він зґвалтував двох жінок у Сан-Дієго.
А потім, на початку 80-х,
він зґвалтував жінку в трейлерному парку.
Я не знаю цього чоловіка.
Так.
Коли я того ранку сказала їм,
що не знаю того чоловіка,
я й не розуміла, наскільки це було правдою.
Мені шкода.
Ми вже говорили про дівчину Метту,
яку викрали з заправки «Віндмілл»
і привезли до кемпінгу Сілвер-Крік.
Ні, я нічого про це не знаю.
Він це зробив,
але в них не було доказів, що це він…
МЕТТА МАКЛЕОД
…але це був він.
Він завдав багато шкоди нашому милому містечку.
І я знаю, що можуть бути й інші потенційні жертви Денніса Боумена.
Це всі ваші темні секрети?
Це всі…
Це всі мої темні секрети.
Він серійний сексуальний злочинець.
Але в підсвідомості залишається певна тривога.
Важко уявити,
що з Кетлін Дойл так повівся той,
хто раніше нікого не позбавляв життя.
Ми знаємо, що це почалося не з Кетлін у 1980 році.
Якщо він зізнається у численних актах насильства над жінками
і щонайменше у двох убивствах,
про що ще ми не знаємо?
Хто знає, що ще він зробив? Він монстр.
Потрібен розголос, бо жертв насправді більше.
Я хочу допомогти розкрити інші злочини.
Це підказує мені серце.
Можливо, я одержима духом кожної зґвалтованої ним жінки,
кожної вбитої ним жінки, кожної дитини, з якої він знущався.
Можливо, я одержима духом усіх тих людей,
тому я його найгірший кошмар.
ДЕННІС НЕ ЗАПЕРЕЧУЄ
ВБИВСТВО ЧЕРЕЗ НЕОБЕРЕЖНІСТЬ ОНДРІЇ БОУМЕН.
7 ЛЮТОГО 2022 РОКУ
Сьогодні Денніс отримає вирок за вбивство через необережність.
Насправді це умисне вбивство, але, знаєте,
я не заперечуватиму.
Убивство через необережність моєї дитини.
І те, що він зробив це з нею, мене бісить.
Але, знаєте, це інший вид люті.
І, можливо, я відчуваю, що Алексіс віднайшла спокій.
Мабуть, що так.
ОКРУГ АЛЛЕҐАН
Метто, зробимо це.
Обвинувачення готове, Ваша честь.
Ондрія була похована 30 років,
не в змозі нікому розповісти, що насправді з нею сталося.
Підсудний позбавив її життя і сховав тіло, щоб урятуватися.
У цьому випадку Ондрія втратила не лише голос, але й життя.
Вона ніколи не подорослішає й не постаріє
в оточенні рідних і друзів, які справді її люблять.
Я займаюся цим майже 40 років.
Я виступала обвинувачем у нерозкритих справах.
МАРГАРЕТ ЗУЗІЧ БЕККЕР СУДДЯ
Але я не стикалася з чимось настільки тривожним.
Гадаю, вирок, який триматиме вас подалі від нашої спільноти
від 35 до 50 років, є цілком відповідним.
Це рішення суду.
Останнє, чого хотіла наша команда,
було дозволити йому мати хоч якийсь контроль
і залишитися в тій в'язниці, яку він для себе вибрав,
бо йому так було зручно.
І я зроблю все від мене залежне,
щоб Денніс Боумен нічого не контролював.
Сьогодні оголошується вирок Деннісу Лі Боумену
за вбивство та розчленування у 1989 році
його 14-річної прийомної дочки Ондрії Мішель Боумен.
Містер Боумен повернеться у Вірджинію відбувати довічне ув'язнення.
Тож наша команда ухвалила рішення
не дозволити йому це контролювати
й відправити його назад у Вірджинію за вбивство Кетлін Дойл.
Він попався, як дурень.
ЕКСТРАДИЦІЯ — ДЕННІС БОУМЕН
Крім того факту, що він позбавив її життя,
він зайвий в її історії.
Історія Кетлін — про її життя.
Вона була нашою дівчинкою.
Вона належала нам.
І це те, що я відчуваю.
Кожен день мого життя
я торкаюся її фото й кажу: «Я люблю тебе».
Ми купували одна одній бузок у подарунок.
Це була наша квітка.
І щоразу, коли навесні зацвітає бузок,
я кажу їй: «Кетлін, бузок розцвів».
Я відчуваю запах квітів і кажу, як сумую за нею.
І знаєте, сталася дуже дивна річ.
Коли знайшли вбивцю Кетлін,
а це було восени,
мій кущ бузку розцвів, що дуже незвично.
Зазвичай він цвіте лише навесні.
Не дозволяйте людині, яка скоїла цей жахливий вчинок,
залишатися у пам'яті.
Нехай пам'ятають молодих жінок, які померли.
Тодде, дякую за все.
Це була командна робота. Дякую.
-Можна вас на два слова? -Так.
Останки у Бренди.
Вона кремувала останки.
І вона хоче віддати вам половину тіла Ондрії.
Я не можу.
Я не витримаю.
Яку частину вона мені віддасть — верхню чи нижню?
Як вона сміє!
Ми маємо передати їх вам сьогодні, якщо ви погодитеся.
Авжеж!
Моя донечка тут, люди. Ось тут.
Вона знає, що чудовисько зникло.
Угадайте, що це.
-Ні. -Так.
-Справді? -Половина її.
«Я ділюся з тобою порівну,
бо спершу її матір'ю була ти.
Молюся, щоб Бог допоміг тобі
примиритися з цим. Бренда».
Це ніби знову її розчленовує. Я просто…
Мене це страшенно бісить.
Не віриться, що Бренда знову розділила її тіло.
Я хочу повернути весь її прах.
І тоді, можливо, я, як матір, віднайду спокій.
Як вона боротиметься?
Будь-який суддя у світі скаже:
«Вам пощастило, що ви отримуєте хоч щось,
бо вона з вами ділиться».
Так, пам'ятаєте, вона її викинула.
Я така зла. Страшенно зла.
Мені полегшало, але я досі зла.
Я думала, злість зникне.
Бренда має зухвалість називати себе матір'ю моєї дочки.
Я не знаю, Алексіс була лівшею чи правшею.
Я не знаю, як звучав її голос.
Я не чула її голосу. Вона ніколи не казала: «Я люблю тебе, мамо».
Вона ніколи не називала мене мамою,
але я її мама аж до кісток.
Мене трохи переслідує Алексіс.
Вона ще не зникла.
Я наблизилася до її духу наскільки змогла.
Я майже стала нею. Зрілішою, злішою нею.
Це як увійти у вогонь, який змінив мене.
Це дуже сильний,
гарячий вогонь, який спалює плоть,
його ніхто не бачить, але я відчуваю.
Але мені треба пройти крізь нього.
Треба дістатися до іншого боку того вогню.
БРЕНДА БОУМЕН ВІДМОВИЛАСЯ ВІД ІНТЕРВ'Ю
І НЕ ВІДПОВІЛА НА ПРОХАННЯ ПРО КОМЕНТАР.
ДЕННІС БОУМЕН ВІДБУВАЄ ДВА ДОВІЧНІ УВ'ЯЗНЕННЯ У ВІРДЖИНІЇ.
ПРАВООХОРОНЦІ ОФІЦІЙНО ЗАЯВЛЯЮТЬ, ЩО ПОВНИЙ ПЕРЕЛІК ЗЛОЧИНІВ
ДЕННІСА БОУМЕНА МОЖЕ НІКОЛИ НЕ СТАТИ ВІДОМИМ.
Переклад субтитрів: Галина Козловська