GEORGE KNAPP DYBDEBORENDE JOURNALIST
Hallo?
- Ved du, hvad jeg hedder og laver? - Ja, det gør jeg.
Du er, hvad vi klassificerer som en whistleblower.
Ja, det er præcis, hvad jeg er.
Har du talt foran Kongressen?
Ja, det har jeg. Bag lukkede døre. Intet fremme i offentligheden endnu.
Jeg vil dele det her med verden, men vil se beviser.
Jeg kan tage dig til et sted, som kan bevise, at det her findes.
Hvad taler vi om?
Antityngdekraft, avancerede våbensystemer.
Der er teknologier derude som er langt mere avancerede transportmidler.
Du antyder, at det amerikanske militær og deres leverandører
kan fremstille det her selv.
Ja, det har de gjort med succes i over 50 år.
Hvordan kan vi hjælpe dig med at få historien ud?
Kan vi komme videre og have solide beviser,
som vil overbevise alle om, at det, du siger, er sandt?
Jeg arbejder på det. Det er meget svært.
Jeg må respektere insidernes sikkerhed og mig selv
og alle forbundet med det her.
Det inkluderer også dig, George.
Der er enormt mange beviser,
der tyder på, at en ikke-menneskelig intelligens
interagerer med os her på Jorden.
Vi ved ikke, hvor de kommer fra. De kan gøre ting, vi ikke kan.
Vores militær ved, de har en intens vedvarende interesse i
vores mest følsomme installationer.
Wow! Hvad er det?
Det er virkeligt, og jeg er midt i det.
Jeg hedder George Knapp. Folk kender mig som ufo-reporteren.
Jeg har dækket historien fra stort set alle vinkler,
sikkert længere end nogen anden mainstreamjournalist i landet.
Vi vil bare vide, hvad der foregår.
Da jeg begyndte at undersøge emnet troede jeg ikke på ufoer.
Jeg så det som en nyhedshistorie.
Men efter at have talt med øjenvidner...
Det deroppe kan være historiens vigtigste begivenhed.
...eksperterne...
Hypotesen om udenjordisk liv er helt realistisk efter min mening.
Jeg har fulgt beviserne over hele verden,
og det er umuligt at bortforklare det hele.
Men i lang tid er sandheden blevet skjult på grund af social stigmatisering
og hemmelighedskræmmeri.
Nogen sagde: "Hvis du åbner munden ryger din pension."
Det kunne få konsekvenser at stå frem.
Regeringen har løjet for os om ufoer, tilbageholdt oplysninger,
har udspioneret ufo-organisationer og har miskrediteret ufo-vidner.
Det var brutalt.
Nogle af deres taktikker skadede mig både professionelt og personligt.
Jeg slog hovedet mod en mur i mindst 20-25 år,
da jeg prøvede at gøre emnet mainstream.
Det virkede helt håbløst. Men nu har spillereglerne ændrer sig.
Vi ser på alle mulige unormale fænomener.
Selv Kongressen tager det nu alvorligt.
Det er den mest troværdige ufo-observation.
Men jo tættere på folk kommer
på ufoerne, der er styrtet ned, og ligene, jo sværere bliver det.
Vi må videre fra "findes ufoer virkelig?"
til det virkelig vigtige.
Hvorfor er de her? Og hvad vil de have af os?
Vi kan håndtere det, ikke?
Vi er på vej til KLAS-TV.
Det er stedet, hvor jeg har arbejdet siden 1981.
I 43 år har jeg været reporter for KLAS-TV Las Vegas.
- Jeg er klar, når I er. - Vi er klar.
Om tre, to...
Område 51 er stadig en selvmodsigelse, verdens mest kendte hemmelige base.
Hvilken banebrydende teknologi udvikles i smug?
George Knapp, 8 News Now.
Jeg anede ikke, hvad Las Vegas handlede om.
Jeg vidste ikke, Area 51 eller et teststed fandtes i Nevada,
det mest bombede sted i verden.
Jeg kendte ikke til Nellis Air Force Base.
Så mange hemmeligheder er gemt her, nogle er kommet frem i lyset.
De fleste er stadig indhyllet i mystik.
Ufoer fandt mig, ikke omvendt.
De kom ind ad døren på KLAS en dag.
En fyr ved navn John Lear, hvis far Bill Lear, havde udviklet Learjet.
Han kom ind på stationen med en stor stak dokumenter.
Han lagde dem på min chefs bord og sagde: "Det er din karrieres største historie."
"Om ufo-mørklækningen. Den vil gøre dig berømt."
Min chef læste fire eller fem sider,
skubbede bunken væk og sagde: "Det kan ikke være sandt."
"Hvis det var sandt, ville jeg vide det."
Før Lear forlod stationen, sagde jeg: "Lad mig se."
Dengang lavede jeg et lille talkshow. Jeg bad Lear om at være med.
Jeg tog ham med og lod ham tale.
Jeg blev virkelig interesseret i det for to år siden.
Min far og min bror så en ufo.
Og han fortæller en fantastisk historie.
George, sådan her er det.
Jeg har fundet ud af, at regeringen besidder
mellem 10 og 15 flyvende tallerkener.
De har mellem 30 og 50 rumvæsenkroppe opbevaret i kryogen.
De repræsenterer mindst fem forskellige civilisationer.
I starten var jeg skeptisk.
Men efter udsendelsen begyndte folk at ringe.
Det var helt forbløffende.
Jeg så et kæmpestort tallerkenformet transportmiddel.
Ja, rumvæsener har været på besøg.
Jeg ved, hvad jeg så. Det var ikke et fly eller en helikopter.
Jeg begyndte at få dusinvis, så hundredvis af beskeder, så tusindvis.
Og med tiden begyndte statsansatte,
der kendte hemmelighederne, at tale med mig.
Det er noget, vi burde studere.
Meget af informationen, som jeg fik, sad jeg på i lang tid.
Intet forbliver hemmeligt evigt. Til sidst brød dæmningen sammen.
I december 2017 bragte New York Times en historie,
som afslørede eksistensen af et hidtil ukendt statsprogram,
der efterforskede ufoer.
Efter New York Times-historien kom ud,
holdt Kongressen høringer bag lukkede døre
at høre fra vidner under ed om ufoer.
Hvis ting flyver over vores luftrum, der ikke er vores,
som ikke hører hjemme der,
er det definitionen på fare.
Sidste år begyndte vi at få vink
fra Kongressen om en høring.
De ledte efter gode vidner og bad om hjælp til at finde dem.
De var nogle af de mest højtstående embedsmænd,
der talte offentligt om ufo-møder.
Objekterne nærmede sig sikkerhedsvagterne med høj fart,
før de forsvandt.
Det deaktiverede flyets radar.
Det overgår langt vores teknologi.
Hvis vi har nedstyrtede fartøjer,
har vi ligene af piloterne, der fløj de fartøjer?
Der var biologisk materiale i nogle af de fund, ja.
Var de menneskelige eller ikke-menneskelige?
Ikke-menneske. Det vurderede folk med direkte viden
om programmet, og som stadig er med i det.
Dave Grusch vidnede, at der er redningsoperationer
og et reverse engineering-program
for vi har fundet teknologi, der overgår alt, vi har i dag.
Alle de rygter, vi har hørt i årevis? De er sande.
Og jeg havde plads på første parket.
Blandt tilhørerne så jeg George Knapp, der fortalte mig om Area 51.
Vinduet er nu mere åbent end nogensinde før
til at tackle de store spørgsmål.
Så jeg bruger årtiers viden, forbindelser og særlig adgang til
at finde en ny vej og finde ud af, hvorfor de er her, og hvad de vil os.
Denne mulighed har jeg ventet på i 37 år,
og jeg vil udnytte den.
Det er alvor. Det har det været længe.
Det er blevet ignoreret for længe.
GEORGES HJEM
Jeg havde en telefonsamtale ude i ørkenen forleden
med en fyr, der vil være anonym, men jeg fandt ud af, hvem han er.
Jeg kender navnet.
Jeg sagde navnet til en,
som jeg har kendt længe, og som jeg stoler på,
for at se, om han er oprigtig, og om vi kan bekræfte noget.
Og det kunne vi.
Ham, jeg spurgte, sagde:
"Jeg tror, han er oprigtig."
"Han talte faktisk i Kongressen
og Pentagons nye kontor, der efterforsker ufoer, kaldet Arrow."
"Så to ting, som vidnet fortalte os."
Min ven siger, begge dele er sande.
Han virker legitim. Så vil jeg arrangere et møde.
Men han er ikke klar til det endnu.
Så i mellemtiden vil jeg fokusere på det største spørgsmål.
Hvorfor er de her?
Du skal se på den adfærd, folk har observeret
gentagne gange over hele verden.
Ufoer bliver ofte set over militære steder,
måske overvåger de os for at se, hvad vi kan.
De virker interesserede i vores madforsyning
og indleder indimellem møder med mennesker,
som om de prøver at forstå, hvem vi er, og hvorfor vi lever, som vi gør.
Der er den igen.
Oftest afslører de kun sig selv
til en person eller en lille gruppe ganske kort,
og så forsvinder de.
Nogle gange giver de sig til kende for tusindvis af mennesker på samme tid.
Er det en magtdemonstration eller et forsøg på kommunikation?
Hvad fænomenet end er, så er det smart. Den er klogere end os.
Måske er det mere en efterretningsoperation
for at samle forskellige oplysninger ind,
der forklarer fænomener, vi har set i over 70 år.
Først vil jeg se på et nyt spor
i et af de mest udbredte ufo-mysterier af dem alle.
Dyrelemlæstelser.
Indtil i dag er næsten 15.000 lemlæstelser rapporteret.
Oftest fjerner fantomkirurgerne kønsorganer,
yver, endetarm, øjne eller ører.
Dyrelemlæstelserne er måske den mest forvirrende del
af det større ufo-billede.
De ting sker over hele verden.
Kadaverne er normalt drænet for blod, men blod findes sjældent på jorden.
Der kan være brændemærker,
og snit er udført med skalpellignende præcision.
DET ØSTLIGE OREGON
Jeg begyndte at undersøge dyrelemlæstelser i slutningen af 80'erne.
Vi havde mange sager i Nevada, min hjemstat.
Vi ved stadig ikke, hvem der gør det, og vi ved ikke hvorfor,
men mistænkelig luftaktivitet er blevet rapporteret
i forbindelse med lemlæstelserne siden fænomenets begyndelse.
Spredte historier om flænsede husdyr og mærkelige lys på himlen
går tilbage til 1890'erne i USA,
men det var først i 1970'erne, et mønster begyndte at dukke op.
Hvad foregår der? Høster de køer?
Undersøger de vores fødekæde?
Provokerer de os for at se, hvordan vi reagerer?
Vi kender ikke svarene,
men der lader til at være en slags symbiotisk forbindelse
mellem ting på himlen, som er uidentificerede,
og de mystiske lemlæstelser,
som er sket i hele Nordamerika, over hele verden.
Det spor, jeg følger op på i dag, er åbent og aktivt.
Ranchere i denne del af Oregon har rapporteret mærkelige lemlæstelser.
Sherif Jeremiah Holmes har undersøgt sagerne.
Som så mange andre ordenshåndhævere i hele Nordamerika,
som har prøvet at komme til bunds i det, er han forvirret.
Ved at hjælpe med at efterforske mysteriet håber jeg,
vi kan få en bedre forståelse af, hvorfor det sker.
Vi må overveje alle muligheder.
Så jeg bad en nær kontakt, Doug Laux, om at møde mig herude
og forhåbentlig hjælpe med at få nogle svar.
Jeg er tidligere CIA-sagsbehandler.
I Hollywood-sprog ville de kalde det en spion.
I min tid i bureauet var jeg undercover-agent.
Man lever et liv på en løgn og et liv med aliasser,
men man bliver god til at gennemskue, når folk lyver for dig.
Dougs erfaring imponerer mig.
Han har sat det hele på spil.
Han kender til kontraspionage og fagets tricks.
Godt at se dig.
Han er ikke en ufo-fyr, så han har stadig friske øjne
og kan se på denne verden på en måde, der er svært for mig.
- Tak, fordi du kom. - Selv tak.
Vi fik at vide, at du arbejder med ranching.
- Før du var ordenshåndhæver. - Ja.
Du havde erfaring med lemlæstelsesmysteriet fra før.
- Ja. - Hvad skete der?
I 2004 arbejdede jeg på en ranch nede i det sydlige Oregon,
og mens jeg var der, var der flere lemlæstelser.
- Jeg kender svaret, men blev de løst? - Nej.
Hvor mange meldinger har din afdeling fået?
Siden vores første sag i 2019, var det vist,
har vi haft fem.
Var der nogle ligheder
mellem de fem sager, du har haft, hvor du kan sige:
"Det kan være samme individ, der laver de fem ting?"
De reproduktive organer er væk,
øret var væk, tungen var væk, næsen var væk.
En del af kinden var skåret op.
Der er nogle, der siger, vi har rovdyr,
kulterne, rumvæsner.
Der er nogen, der siger, det er regeringen.
Folk har forsøgt at bortforklare lemlæstelse af dyr,
siden de blev rapporteret.
Ranchere i New Mexico, da der var en epidemi af lemlæstelser,
køer og får og heste,
ansatte en tidligere FBI-agent.
Det var en hvidvaskning. Han foretog minimale undersøgelser
og skrev en rapport, som er blevet citeret igen og igen.
"Åh, det er rovdyr."
"Det er prærieulve og pumaer, der gør det her." Nej.
Prærieulve skærer ikke med en skalpel.
Nogen siger, det er djævletilbedere.
Hvor er de her lasersvingende Beelzebubs,
og hvorfor bliver de ikke taget?
Ti tusind sager, og ingen er blevet taget.
De er ret luskede djævledyrkere.
Ingen ordenshåndhæver siger: "Måske er det rumvæsner."
- Det vil du ikke sige. - Nej.
Der foregår noget underligt.
Som efterforsker kan man ikke have forudindtagede meninger,
for så kan man ignorere beviser, der tyder på noget andet.
Grunden kan føre til, hvem det var.
Så uden en grund er det svært at finde de skyldige.
Ranchere kan ikke altid lide at stå frem, når de ting sker.
Hvem vil tale med os?
Dave Hunt rapporterede den første sag, jeg havde.
Han ville ikke tale om det i starten.
Men siden da har han været mere åben, og det er måske en, du kan tale med.
Jeg ved, at Grant County, Harney County, Crook County og Deschutes County
for nylig har haft sager.
Jeg antager intet i forhold til efterforskningen.
Men hvis jeg begynder at se mønstre, er det ikke et tilfælde, men et mønster.
Hvad skyldes denne gentagelse?
Hvorfor sker det?
Noget får det til at ske. Jeg vil vide, hvad det er.
Holmes hjalp os med at sikre to spor
ved kvæglemlæstelser omkring 300 kilometer fra hinanden.
Jeg vil undersøge en af Wheeler Countys åbne sager
mens Doug mødes med en tidligere ranchleder
i Harney County.
Han er udenfor betjent Holmes' jurisdiktion,
men sagen skabte røre inden for politiet i det østlige Oregon.
Vi kører ind i Burns, Oregon lige nu.
Ikke den nemmeste by at komme til.
Jeg har en kontakt her, der hedder Colby. Han har selv oplevet kvæglemlæstelser.
Man kan ikke gøre noget bedre end at gå direkte til kilden
og høre det fra kilden.
Fra hvad jeg har hørt om Colby, tror han ikke på rumvæsener,
og det er i orden, men at han er villig til at tale med mig
betyder, at han vil have svar.
Colby?
Godmorgen.
- Doug Laux. - Doug?
- Ja. Dav. - Rart at møde dig.
- Tak, fordi du møder mig så tidligt. - Godt, at du er her.
Jeg hedder Colby Marshall. Jeg voksede op her i Harney County.
Min familie har boet her i seks generationer.
Jeg opfostrer mine børn her nu.
Jeg lægger dem ud på ladet.
Vi havde fem tyre, som blev myrdet og lemlæstet
inden for 24 timer.
Lige her fandt min cowboy fandt den første tyr,
og det var en underlig situation.
Men da han fandt den anden tyr, vidste vi, der foregik noget.
Samme dag, to tyre, ja.
Lige præcis.
Vi kontaktede delstatspolitiet, skovstyrelsen.
Vi tog kontakt til sheriffen,
og vi fik dem til at komme for at finde tekniske beviser,
som ville føre os til nogen, der havde begået forbrydelsen,
og vi tilbød en dusør på 25.000 dollars.
Det gav ikke noget.
Det bliver interessant at tage derop og se.
Jeg vil gerne se det. Hvis du er klar, så gør vi det.
Jeg er taget til Fossil i Oregon for at møde Dave Hunt.
Ifølge sheriffen er Dave Hunt solid som en klippe.
En god samfundsborger. Han har tilbragt hele livet her.
Han er femtegenerations rancher og har boet her i 70 år.
Det tog tid at overtale med ham til at tale med os.
Hans naboer er de samme.
Mindst et dusin af hans naboer har haft lignende sager.
De vil ikke blive berømtheder eller starte en podcast.
De vil af med det.
Jeg har jagtet de historier i hele Nordamerika,
og rancherne vil ikke tale om det.
Ja, det er svært at tale om, når man er født og opvokset med kvæg,
og man ved alt, de gør og alt, der kan ske med dem,
og så ser man noget, der er ikke normalt,
men vil lige overveje det.
Fortæl mig om dine dyr, som du mistede.
Det med tyren skete i december. Det med koen skete i juni eller juli.
Jeg er ikke den eneste, det sker for. Der er John Day, Seneca og Antelope.
- Det sker overalt. - Hvor mange tror du i dette område?
Masser. 15-20.
I hvilken periode?
I de sidste fire år. Tre, fire år.
Jeg forstår, der er sket andre underlige ting før det her.
Jeg ved ikke, hvad der forårsagede dem, men vi har en række korncirkler,
der dukkede op på marken.
De laver et mønster, og de kommer og går.
Om foråret kan man se dem rigtig godt. Og de kom på omkring samme tid.
Var der underlige ting på himlen, som du forbinder med det?
Ja, det har jeg... Jeg kalder det et uidentificeret flyvende objekt.
- Beskriv det. - Det var rundt.
Den havde grønne rektangulære vinduer omkring midten
og runde røde rundt om toppen.
Hvor længe var det der?
Længe nok til, jeg hentede en riffel.
- Skød du? - Nej, det er en sjov historie.
Det var der stadig. Min hustru kaldte på mig,
og jeg kom ud og så det og sagde: "Jeg skyder det."
Jeg hentede en riffel, og det er så sjovt,
for det var lige der, og så snart jeg sigtede på det,
forsvandt det.
Forsvandt bare?
Ikke op, ned, til venstre eller højre. Væk.
Jeg er ikke overrasket over at høre om ufo-aktivitet
i forbindelse med lemlæstelsessagerne, for det har der været globalt.
Men der var andre aspekter af mysteriet, som blev afsløret for os i dag,
korncirkler, lige herude.
Kæmpestore cirkler dukkede pludselig op.
Og de næste par år var græsset, der gror der
større og stærkere end noget omkring det.
Hvor kommer de fra?
Hvorfor undersøger andre myndigheder det ikke?
Er det, fordi de tror ikke på vidnerne?
Eller er de ikke overraskede?
Kan du vise mig, hvor koen og tyren blev fundet?
Okay.
Jeg kender prisen på tyre. Mindst 5.000 eller 10.000 dollars.
Hver enkelt af de angreb er et tab på 20.000 dollars.
Hvis nogen smadrer din bil, og den er 20.000 dollars værd,
så bliver du rasende.
Hvad, hvis nogen smadrede fem af dine biler?
Den mest sandsynlige årsag er,
at Colby har fjender, og nogen kostede ham 100.000.
- Det er rigtigt. - Det største spørgsmål er hvorfor.
Har du overvejet noget mere overnaturligt?
Folk har nok spurgt, fordi folk påstod, det var rumvæsener.
- Ja. - Har du nogen tanker om det?
Jeg tror ikke, det er rumvæsener.
Jeg tror, det er en gruppe individer.
Jeg har ingen forudfattede meninger. Det ved jeg, at mange har.
Jo mere du kan gøre for at bevise din situation,
jo mere kommer jeg på dit niveau, jo mere vil jeg tro på dig.
Især hvis vi taler om ting, der kan virke besynderlige i starten.
Da cowboyen fandt den første tyr, var det lige her.
Gud! Jeg forventede ikke, knoglerne stadig var her.
Ja.
Jeg går op og ser knoglerne foran mig. Det er helt uvirkeligt.
Dyret lå der uden kønsdele.
Alle reproduktive organer er blevet fjernet
uden nogle andre skader på dyret.
Men hvorfor tage tyrekugler? Du kan få dem gratis hos en slagter.
Der var intet blod omkring dyret eller på kadaveret.
I løbet af de næste måneder smeltede kadaveret ned i jorden.
Den blev ikke flænset af ådselæderne eller noget.
Jeg tænker, den ville have 50 liter blod.
- Korrekt. - En helvedes masse blod.
Ja, og ville være et svineri.
- Rigtig meget. - Ja.
Hvordan gør man det uden at spilde en eneste dråbe?
Så det betyder, at tyren skulle være drænet på forhånd.
Før de fjernede dens kønsdele, drænede de dens blod.
Ja.
Her kan man se under de træer knoglerne fra den anden lemlæstede tyr.
Jeg kan se dem herfra.
Ligesom den første tyr, vi så, Doug, kan vi gå herop,
og vi kan se, der stadig er knogler her.
Ingen ådselædere, ingen rovdyr
flænsede dyret i småstykker og slæbte det over det hele.
Knoglerne er bare rene.
De er ikke gnavede og tyggede, og de er ikke bidt i småstykker
af prærieulve og andre dyr.
- Af tænder. - Ja.
Det må bare være sådan,
at ådselæderne lugtede noget,
og deres instinkt fortalte dem, de ikke skal røre dette kød.
- Der er fem, ikke? - Korrekt.
Så de blev heller ikke rørt af ådselædere.
- Det er rigtigt. - Så...
Der findes ikke tilfældigheder. Det skete ikke i et vakuum.
- Det er umuligt. - Ja. Absolut.
Men jeg får gåsehud af,
hvor komplekst det var, og ingen fejl blev begået.
Jeg forstår, hvorfor folk tror, at rumvæsener er ansvarlige.
Det eneste, jeg er sikker på, er, at der var et formål med det.
Nogen eller noget fik det til at ske,
og det er en meget avanceret operation.
Det her er græsmarken, hvor vi har tyrene.
Vi stopper lige her.
Så her er stedet.
- Er det lige her? - Ja.
Tyren lå lige her med ansigtet den vej og de forresten ben fremme.
Den lå, som jeg aldrig har set en tyr eller en ko ligge.
Så er der ingen spor, intet blod.
Hans næse, læber, tunge og ører er væk,
hans hale er flået.
Meget præcist. Jeg kalder det lasersnit. Det er varmesnit,
fordi pelsen er krøllet, som om den er svedet af snittene.
Er jorden dækket af sne den tid på året?
- Ja, ti centimeter. - Ti centimeter sne.
- Ja. - Og ingen spor.
Der var ingen spor.
Og intet blod.
Ikke en dråbe.
Dyret havde intet blod i sig.
Min dyrlæge sagde, den eneste måde, man kan få alt blod ud af dyret, var,
at bløde det, mens det er i live,
så dyret pumper alt blodet ud.
- En forfærdelig måde at dø på. - Ja.
Resten af mine tyre
på denne græsgang var rædselsslagne.
Og mine tyre er aldrig bange. Jeg kan klappe dem.
Hvis man kender kvæg, er det meget sigende.
Der skete noget meget underligt, der skræmte de tyre fra vid og sans.
For længe siden kaldte en af de første journalister,
som undersøge det, for en rumvæsenhøst.
Jeg ved ikke, at det er, hvad det er, men det virker, som om nogen
høster stykker fra kvæg.
Men ikke de samme stykker, vi høster.
Sådan fandt jeg koen, død med hovedet oppe.
Der var seks måneder mellem dem. December og så juli.
Tyngdekraften burde
sende hovedet mod, så snart hun dør.
Den ko døde, og hendes hoved er stadig i luften.
- Det er underligt og uhyggeligt. - Ja.
Hvorfor er det ikke en person? Hvorfor ved du det?
Jeg har været kvægmand i 70 år.
Jeg ved, hvordan alt ser ud, som kan dræbe en ko.
Og det var ikke en af dem.
Man kan ikke samle en tyr på 1150 kg op og placere ham i den position,
lægge alle snittene, fjerne det hele
og dræne ham for blod uden at efterlade spor.
Det er umuligt.
Jeg tror, noget samlede tyren op, gjorde alt, hvad de gjorde ved den,
og satte den ned igen.
Hvis det, der kom og dræbte tyren, ikke efterlod nogen spor,
hvad afholder dem så fra at dræbe ti i morgen?
- Det vil udslette dem. - Eller mennesker.
- Ja. - Det er som en høst.
- Ja. - De høster.
De høster. Det er det, de gør.
De kommer ikke bare og dræber ham og lader ham ligge.
De høster de dele, de vil have, af alle dyr.
Dave har en søn, som selv har oplevet ting,
han ikke kan forklare her.
- George. - Min kone, Ginger.
Ginger, rart at møde dig. Var det her, I så det?
Ja. Vi kørte forbi og så en stor buk.
Alle spørger os altid. De vil se store bukke.
Så jeg stoppede og tog en video lige på kanten derovre.
Og jeg bemærkede ikke noget der.
Senere viste jeg den til en.
De spurgte: "Hvad pokker er det?" Der er noget bagved.
- Må jeg se på den? - Ja.
- Det er bukken. - Ser du det bagved?
- Der er noget bag den. - Ja. Men...
Det er et vildt dyr.
De er virkelig uhyggelige.
Man kan ikke komme tæt på, uden det ved det.
- Det burde have reageret. - Ja. Det var løbet væk.
Hvis det var en person, havde dyret...
Det ville have vidst det.
Det fokuserer på mig.
Hvis det var så tæt på lige bagved,
ville det være løbet.
Når man forstørrer det, bliver det underligt.
Må jeg få en kopi og dele den på nettet?
Ja, helt sikkert.
Når man tilføjer det til de andre ting, bliver det underligt.
Det passer ind med de andre sære aktiviteter.
Efter det med tyren og koen skete,
sad min datter på verandaen en sommeraften,
og en af de trekantede med tre lygter fløj over.
Hun kalder. Jeg henter min kikkert, og jeg ser på den.
Det er lavt og langsomt og stille som en kirkemus.
- Over dit hus? - Ja.
- Kunne du se nogen insignier? - Nej.
Det lignede bare en masse mekaniske slanger, ledninger
og den slags under den, og tre store lys i hjørnet.
Vi prøver ikke at tænke så meget på det,
for man kan ikke forklare det,
så lad os ikke bekymre os om det.
Vi stresser ikke over det, men...
- Man kan ikke gøre noget. - Nej.
Politiet ved det ikke.
- Man må håbe, det går et andet sted hen. - Ja.
Det, der ligner et menneske, der går på en bakke,
to store ufo-observationer af familiemedlemmerne,
to klassiske lemlæstelsessager og korncirkler på ét sted tyder på,
der er en forbindelse mellem de mærkelige fænomener.
Nu må vi tage alt, vi har samlet,
og bringe det til min kollega,
som er unikt kvalificeret til at hjælpe med at gennemskue, hvorfor det sker.
Ingen i verden har lavet flere praktiske undersøgelser
af lemlæstede dyr end Colm Kelleher.
Colm har en ph.d. Han er biokemiker.
Han har besøgt gerningssteder for lemlæstelsessager over hele verden.
Han har taget prøver,
fået dem analyseret, har arbejdet med dyrlæger.
Han har udviklet teorier om, hvad der foregår.
Vi talte med ranchere og ordenshåndhævere deroppe.
De har haft et dusin sager i området, måske flere,
men rancherne rapporterer dem ikke altid.
Vores to ranchere er uenige om, hvem der er ansvarlig for det her.
Ham, jeg talte med i Burns, tror, det blev gjort af mennesker.
Han tror, det er rumvæsner.
De tror, at svaret er der,
at nogen deroppefra er på besøg og høster.
Årsagen kender jeg ikke.
Det mindede mig om feltprøver.
Jeg vil ikke gå meget længere,
fordi det er en hypotese baseret på gentagne mønstre
af det samme væv, der bliver fjernet fra de dyr.
Det var meget interessant, at ingen rovdyr gik efter dem.
Og, som han sagde, smeltede de ned i jorden.
- Er det typisk? - Ja, det er typisk.
I begyndelsen i National Institute for Discovery Science,
kom vi et overvågningskamera på dyret for at se, om der dukkede rovdyr op.
Og to nætter i træk kom intet i nærheden af koen,
og det var et sted der var fyldt med prærieulve.
Overvågningskameraet løj ikke. Der var ikke et eneste dyr.
Hvorfor er det så svært at komme til bunds i det?
Jeg tror, at fænomenet kvæglemlæstelse
i sagens natur er vildledende.
Dem, der gør det her, er utrolig dygtige.
De er kirurgisk dygtige.
De har udstyr, som er meget sofistikeret.
Det var en ritualistisk opvisning af rå kraft og finesse.
Det er en form for psykologisk intimidering.
Beviserne tyder på, de altid er et skridt foran.
Her er en tanke, der rasler rundt i mit hoved.
Hvis de kan gøre det mod dyr, hvad så med os?
Så fænomenet med kvæglemlæstelser er ikke et opmuntrende tegn.
Hvor ofte er de fjendtlige mod mennesker?
Der er skader, som vi har studeret,
men vi har aldrig kunnet fastlægge ufo-fænomenets dagsorden.
Var de folk det gale sted på det gale tidspunkt,
og de kom til skade, fordi de var for tæt på et fremdriftssystem,
et energivåben, eller hvad der end forårsagede skaden?
Colares-sagen i Brasilien var meget anderledes.
Colares-øen i det nordøstlige Brasilien
blev belejret et sted mellem seks og 12 måneder
af dusinvis af objekter af forskellig størrelse,
og de jagtede folk.
Studerede I det?
Ja. Der var et ønske om at skade folk,
og i nogle tilfælde blev folk dræbt.
Jeg hørte om Colares-sagen, da jeg begyndte at gå denne vej
sidst i 80'erne og først i 90'erne.
Selv dengang virkede det underligt.
Det passer ikke mønstret på det, jeg vidste om ufoer.
Jeg læste alt, jeg kunne finde,
men det passede ikke med, hvad man så andre steder.
GEORGES HJEM
I starten var jeg ikke skræmt af ideen om besøg fra rummet.
Men hvis vi kunne bekræfte det, ville det være sensationelt.
Men jeg har jeg lært om nogle mørkere sider af fænomenet.
Og Colm har ret.
Hændelsen i Colares, Brasilien er nok den mest ekstraordinære af dem alle.
I slutningen af 1977 blev hundredvis af folk langs Tocantins-floden
angrebet og såret af ting, der kom fra himlen.
Nogle døde angiveligt fra deres møder.
Billeder af de sårede blev bragt i hele verden.
Det er en af de bedst dokumenterede, men mindst forståede ufo-hændelser
i historien.
Meget er blevet holdt hemmeligt i det land, ligesom her.
- Thiago, hvordan går det? - Fint. Hvad med dig?
Tak, fordi du sætter tid af til mig.
På alle mine forespørgsler om Colares
er historien, at vidnerne ikke vil tale, de sårede vil ikke tale.
Er det stadig sandt?
Før var de bange for, der ville ske noget, hvis de talte om det.
Men stigmatiseringen ændrer sig,
og meget af det skyldes det, der skete i USA.
Offentligheden og samfundet presser regeringen
til at afsløre alt om ufoerne.
Hvis man tager dertil, kan man finde folk, som er blevet angrebet af de lys.
Det fænomen sker stadig i dag.
Siger du, det sker nu?
De ser de samme ting ske,
og de er bange for, at det, der skete der før,
kan ske igen nu.
Hvis det sker nu, må jeg tage derned og undersøge det.
Jeg har en kontakt, som har relevant ekspertise,
og jeg har bedt hende komme og tale om det og måske tage med.
Jeg hedder Vernice "Flygirl" Armour. Mine venner kalder mig Vee.
Efter to udstationeringer i Irak
blev jeg USA's første sorte kvindelige kamppilot.
Jeg er ikke den klogeste her.
Blandt de mange huller i min ekspertise er luftfart og aeronautik.
Jeg ved ikke noget om det. Hun er tidligere flådehelikopterpilot.
Hun ved, hvordan de fungerer,
hvilke fartøjer, der findes, hvordan landingslys ser ud.
- Hej, Vee. - George.
Hun arbejdede som politibetjent, så hun kan efterforske.
Hun er megasej.
Vi har undersøgt sager om kvæglemlæstelse.
- Ret uhyggeligt. - Ja.
De plejer ikke at angribe mennesker.
Vi skal se på en sag, hvor de gjorde. Operation Prato.
Det er en efterforskning i Brasilien.
Snesevis af mennesker blev brændt med lasere.
Drejede pludselig 90 grader, skiftede hastighed over 35.000 fod.
Vi har ikke den teknologi.
Hverken nu eller dengang, så det er specielt.
Som militærpilot er vi trænet til alle mulige situationer.
Traditionelle, utraditionelle.
Hvordan træner vi til noget,
som langt overstiger vores taktiske evner?
Bogstaveligt talt at trodse fysikkens og aerodynamikkens love.
Hvis vi skal finde ud af deres hensigter,
hvad de vil, hvad deres interesse er i os,
må man også se på den mørke side.
Det her er mørkt.
Vi kan se, hvad vi kan finde ud af i Brasilien.
Okay, det gør vi.
Havde de onde hensigter?
Hvad kunne de tingester på himlen?
Hvad fandt det brasilianske luftvåben ud af? Har de solide beviser?
Hvis det er rumvæsener, og de er tilbage, hvorfor der?
Hvorfor de mennesker?
Det vil jeg finde ud af.
Tekster af: Charlotte Reeve