Vi er lige landet i Brasilien, hvor min udforskning af rumvæsner
er eskaleret fra angreb på kvæg i Oregon
til et af de farligste ufo-møder nogensinde,
Colares-hændelsen,
hvor hundredvis af mennesker blev angrebet af ufoer
sidst i 70'erne, og aktiviteten er steget for nylig.
Det er ikke for de frygtsomme.
Man kan ikke tage et fly fra Las Vegas til midten af Amazonas jungle.
Det er her, de ting sker.
Man må tage herned og tale med dem, der oplever det.
- Har du været i Brasilien før? - Nej.
- Du har rejst. - Det er første gang.
Planen er at mødes med ufo-ekspert Thiago Tecchetti...
- Hej. - Godt at møde dig.
- Vee. - Rart at møde dig.
Vi tager en række færger op ad floden,
hvor nylige observationer kan give spor til,
hvorfor de angreb fandt sted.
Vores mål er en lille by på Tocantins-floden kaldet Barcarena.
Thiago og hans partner Nathan har taget kontakt
til lokale Jhonny...
George. Rart at møde dig.
...som har været vidne til denne aktivitet med jævne mellemrum.
Hvornår så du den sidst?
JHONNY MONTEIRO VIDNE
For et par uger siden så jeg en ildkugle på himlen,
der lavede et skarpt sving.
Heldigvis havde jeg min mobil og fik filmet ildkuglen.
Han fik filmet den på mobilen.
Filmede han den?
Ja.
Har du den med?
- Den må vi se. - Ja.
Lad os se det.
Jeg ville have troet, det var en meteor eller et fly,
hvis den havde fløjet lige, men den drejede skarpt.
Den kom i min retning, men drejede 90 grader.
Det er umuligt.
Den forsvinder.
Har du set det før?
- Har du set det før? - Ja.
Her på øen.
Jeg kunne også fotografere den for lidt tid siden.
Jeg så en genstand, der svævede lige over mit hoved.
Kan vi se den?
Ja.
Det er objektet, jeg kunne fotografere.
Jeg fotograferede den om morgenen.
Jeg var i skoven og tog billeder af små dyr her på øen.
Jeg tog billeder af små dyr,
og jeg så denne genstand, der svævede over engen.
Jeg indrømmer, at i det øjeblik, jeg kunne tage billedet...
Da jeg fik taget billedet, blev jeg bange og flygtede.
Og de mærker her...
For længe siden,
før de var korncirkler, blev de kaldt tallerkenreder.
Ja!
De dukkede op i Australien, New Zealand og andre dele af verden.
Det er meget mærkeligt.
- Så du ikke cirklen blive lavet? - Nej.
Er der andre vidner?
Var der andre, der så dem?
Ja. Blandt befolkningen på øen
har 50% allerede set dette fænomen.
De bedste sager er dem med flere vidner.
Endnu bedre er dem med billeder eller video.
Endnu bedre er dem med billeder, videoer, vidner,
og så fysiske beviser, hvor en ufo kan have været.
Det er information, som man kan bruge til en teori.
Er folk bange, eller hører det med til at bo her?
Nej, alle, der bor her på øen...
Alle beboerne på øen. Undskyld.
Er nogen kommet til skade eller blevet gjort fortræd?
Af de lys?
Nej, hvis de kommer tæt på os,
tror jeg, alle løber deres væk.
Når de kommer tæt på, løber de væk.
I Barcarena kom ting ned fra himlen, der skræmte folk,
som løb og slap væk.
I Colares var det anderledes. De blev angrebet.
Så ingen kom til skade her.
Vi vil vide, hvorfor de kommer.
- Vores hovedmission. - Hvad er deres hensigt?
Er der noget særligt ved dette sted,
siden de kommer her hele tiden?
Jeg tror, fordi det er en ø, og vand er energileder...
Det er en ø, den er omgivet af vand,
så det er nemt for dem at lande eller besøge os.
Lad mig spørge dig om videoen.
Fra et luftfartsperspektiv, hvad kan det have været andet end en ufo?
- Meteor? Fly? - Ja. Det tænkte jeg også på.
En meteor vil være i bevægelse
og trække et lille spor efter sig, hvis vi kunne se det.
Det lignede ikke et fly, fordi flammerne
omringede det, og man så ikke
noget foran den.
Det var bare en rund, orange glødende kugle.
Den sad der.
- Ja. - Før den flyttede sig.
Men hastigheden,
den skiftede retning så hurtigt og forsvandt.
Det kan et fly ikke gøre.
Et nødblus være det nærmeste.
Et nødblus, der skydes ud...
Det gør sådan...
Det flyver op, kommer ned, og man ser et lille spor.
Det var der ikke her. Den svævede der.
Ja, længe nok til, at Jhonny kunne tage sin mobil og filme den.
Så bevægede den sig. Det gør nødblus ikke.
Korrekt. Den fløj lige ud.
Næsten, som om den fløj ind i solnedgangen og...
Og forsvandt.
Meget af det, du hørte i dag, er unikt.
At halvdelen af dem, der bor her, har set de ting,
at der er video og billeder...
De ved ikke, hvorfor vi ser dem,
men det var en fysisk begivenhed.
Der har været aktivitet over en meget lang periode,
også indtil i dag.
Hvorfor er der UFO-hotspots?
Hvorfor vender de tilbage til de samme steder igen og igen,
nogle gange over mange år? Er der en portal?
En slags motorvejssystem, som de bruger som udgang og indgang?
Måske er de interesserede i bestemte folk, som de sporer
over lang tid.
Måske er der ressourcer i de områder,
som interesserer dem.
Vi ved det ikke.
De fortæller os det ikke.
Vi kan kun gætte ud fra, hvordan vi ville reagere i de samme situationer.
Er det forbundet til det, der skete i Colares?
Halvdelen af folkene her har set de ting.
Utroligt, at så mange et sted som dette har set dem.
Ja. Men ingen blev angrebet her.
Det var ikke fjendtligt. Måske er der mere end én dagsorden.
Hvis vi skal forstå, hvorfor Colares-angrebene skete,
må vi tage ned ad floden for at finde ud af,
hvad de oprindelige vidner og ofre oplevede under hændelsen.
Det hele begyndte i april 1977,
da landsbyboere på en lille ø i det brasilianske Amazonas
begyndte at rapportere om lys på himlen,
som tilsyneladende angreb folk på jorden.
Det brasilianske luftvåben tog dertil.
De var der i månedsvis for at afhøre vidner,
samle oplysninger
og studere stederne, hvor de ting skete.
Menneskene i Colares var skrækslagne.
Hundredvis af dem tog væk.
De var bange for det, der skete. De rejste.
De fleste talte aldrig offentligt om, hvad der skete.
Mange flyttede til delstatens hovedstad Belém,
hvor de forsøgte at komme videre.
Som så mange andre ufo-vidner rundt om i verden,
blev de dårligt behandlet. Ingen troede på dem.
Jeg er en ret god journalist.
Jeg kan få folk til at åbne sig.
Jeg har øvet mig.
At få folk til at diskutere noget, de ikke vil tale om,
kræver finesse, og det har tjent mig godt.
Jeg er så opstemt over at få denne mulighed.
- Tak for din hjælp. - Det er en fornøjelse.
Hun er som et symbol.
Billedet gik over hele verden. Jeg har læst om det i 30 år.
Endelig får vi chancen for at tale direkte
ikke bare med et vidne, men det vidne.
Ja.
Der er én person, som er hændelsens ansigt udadtil.
Det er Aurora.
Hun fik nogle tydelige skader.
Hun er faktisk indbegrebet af Colares-hændelsen.
Hun nægtede at tale om, hvad der skete med hende
i mere end 40 år.
- Tak. - George, efter dig.
Vi ved, folk kom til skade, og at de fik alvorlige skader.
Vi ved ikke, hvad hensigten var.
Var det et fjendtligt angreb, eller sker der noget andet her?
Kan du tage os tilbage til den dag,
hvor du var, hvad du så, og hvad der skete?
Tag os tilbage til 1977.
Fortæl os, hvor du var og alt, der skete.
- Ja. Jeg var 18 år dengang. - Ja.
Jeg ved ikke, om det stadig er der.
Der var et stort kastanjetræ. Meget højt.
Jeg vaskede op,
og jeg så pludselig et skarpt lys over kastanjetræet.
Det var over træet.
Jeg så tydeligt, at tingesten roterede.
Sådan her.
Altså en rund genstand med lys, der skifter farver, roterer rundt?
Et rundt objekt med lys omkring.
- Ja. - En lysstråle ramte dig?
Ja.
Da jeg så maskinen over kastanjetræet, stod jeg der.
Da jeg så strålen på mig, blev jeg rædselsslagen.
Jeg så op, og jeg kunne se den røde stråle, da den ramte mit bryst.
Den føltes som en nål, som om noget gennemborede mig.
Jeg mærkede et stik fra en nål.
Sådan føltes det. Som et stik fra en nål.
Det føltes som en nål.
Da den ramte mit bryst, føltes det, som om det brændte.
Og jeg kunne lugte æter.
I alle ufo-sager
leder man efter fysiske manifestationer, som kan måles.
Og lugt er en af dem.
Der er rapporteret om stærke lugte
hver gang, der har været ufo-aktivitet.
Folk siger, det lugtede metallisk eller elektrisk.
I nogle tilfælde er folk blevet taget op på rumskibe
til medicinske procedurer, hvor det lugter antiseptisk, som et hospital.
Andre har sagt, der er stærke blomsterdufte,
som om det skulle berolige dem.
Da lægerne så på skaden, hvordan reagerede de?
Han lugtede til den.
Da han undersøgte mig, sagde han, at han også kunne lugte væske.
Der var tre huller i mit bryst.
Har du stadig beviser på det? Er det stadig synligt?
- Har du stadig mærket? - Svagt. Her, på mit bryst.
Lidt.
Det var ikke kun mig. Der er mange andre i Jurunas.
Det særlige ved det, der skete for dig og Colares er,
det er usædvanligt i historien om ufoer,
at de angriber mennesker.
Vi forstår ikke, hvorfor det skete her. Hvad foregik der?
Jeg ved det ikke.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Hvorfor de angreb.
Folk på gaden sagde: "Tror du, det var for at tage blod?"
Det ligner det, der er blevet rapporteret
i sager om kvæglemlæstelse,
hvor noget fra himlen kommer ned og skærer dem op
og tager prøver af blodet og kroppen.
Det er en avanceret civilisation, der har teknologi, vi ikke har,
som påtvinger en mindre civilisation sin vilje, som er os.
Indtil videre er det kun en teori.
Vi må have mere information for at finde ud af, hvad det var.
Den lokale efterforsker i Belém sendte os til hen til Laura,
som også har en historie om at blive angrebet fra lys på himlen.
Jeg vil høre hendes historie,
og hvor meget, den ligner den, George får fra den anden side af byen.
Her plejede jeg at bo.
Jeg boede i det her hus.
Hvor ofte har du...
Har du været tilbage før i dag?
Eller kom du aldrig tilbage?
Nej, jeg kom aldrig tilbage.
Jeg er lidt skeptisk.
Var det nødvendigvis rumvæsener?
Var det noget andet i junglen?
Det er muligt, der er andre forklaringer.
Hvad skete der her?
Det var en stjerneklar nat. Det var smukt.
Og jeg kiggede bare på den.
Mens jeg kiggede, så jeg, hvad jeg troede var et stjerneskud. Et skarpt lys.
Men det kom i min retning. Og det lyste på mig her.
Og det gjorde ondt.
Hvordan føltes det, da det ramte dit bryst?
Som om jeg var blevet brændt.
Det var skræmmende. Jeg gik ind med det samme, fordi det gjorde ondt.
Hvordan så lyset ud, da det kom tættere på dig?
Var det hvidt, rødt eller en anden farve?
Hvid. Det var et hvidt lys.
Så du det komme ned og ramme dig i brystet?
Eller følte du kun varme?
Nej, den kom imod mig og ramte mig.
Den kom, som om den faldt.
Den ramte mig, og jeg mærkede nedslaget.
Der er et mærke her. Et mærke.
Må jeg se det?
Der er to mærker.
Wow.
Jeg kunne mærke i det øjeblik,
hvor meget det har påvirket hende og hendes familie.
Nok til at forlade sit hjem og stadig være påvirket i dag.
Var hendes skader forsætlige,
eller var hun bare det forkerte sted.
Da jeg hørte historien om Aurora og de andre på Colares,
lød det, som om fartøjerne skød laserstråler mod dem.
Der er en lysstråle, men indeni, som hun beskrev det,
var en slags glødelampe og en krog,
som ramte hendes bryst og tog prøver.
Det er ikke bare et blindt angreb.
Det minder meget om Laura.
Hun så lysstrålen komme ned,
og den brændte hende på brystet og efterlod et "V"-mærke lige her.
Jeg kunne stadig se det.
Hun kunne ikke se fartøjet, kun lyset. Ingen lyd.
Hun kan kun huske lyset og at blive brændt.
Var hun et lille barn på Colares, da det skete?
På Colares oprindelig, ja.
Hun blev angrebet som voksen.
Det er årtier senere. Efter Colares.
Det utrolige er, at det stadig sker.
Wow. Det er ret underligt. Det vidste jeg ikke.
Så vi er klar over, der er ny ufo-aktivitet i området.
Vi har altid hørt, at angrebene, der startede i 1977, var slut
i 1978, da Operation Prato var slut.
Hvad gør man med sådan en vidneberetning,
det er så mærkelig?
Kan den bekræftes?
Da jeg var politibetjent, var vi forsigtige med vidneforklaringer.
Fordi hukommelsen er fejlbarlig, ikke?
Min erfaring er, når man får folk at åbne op om sådan noget,
de fortæller deres sandhed.
Det betyder ikke, det er sandt.
En person mere, som Thiago sætter os i kontakt med,
er en journalist, Carlos Mendes.
Han var der, mens det brasilianske luftvåbens efterforskning var i gang.
Han så, hvad de lavede, hvem de talte med,
hvilken information, de samledes.
Som nyhedsperson håber jeg... Vi taler ikke samme sprog,
men det gør vi.
Det er svært nok at følge historien nu, endsige dengang.
Brasilien blev styret af et militærdiktatur og lukkede den ned.
"Der er intet at se her. Det er skørt. Der er intet i det."
"Kom videre."
De fleste journalister i Brasilien dengang
troede på flyvevåbnet. Det gjorde Carlos ikke.
Carlos, George Knapp. Rart at møde dig.
Carlos Mendes fulgte historien, mens det skete.
Og han har fulgt historien lige siden.
Vee og jeg vil have den fulde historie om, hvor mange, der så det,
hvor mange, der blev skadet, og over hvilket område.
I omkring 20 kommuner i delstaten Pará...
I 20 byer.
...ligner rapporterne hinanden
fra folk, der boede 300-400 km fra hinanden og aldrig havde mødtes.
I hvor lang tid?
Hvor længe varede det?
Efterforskningen varede
fra juni 1977 til august 1978.
Den varede mere end halvandet år.
Den officielle historie er,
det brasilianske luftvåben efterforskede Colares-hændelserne
i fire måneder, og så døde den hen.
Carlos siger, det ikke er korrekt,
at efterforskningen varede meget længere.
Fortæl os om det brasilianske militærs efterforskning,
hvad du så, og hvad du kunne rapportere.
Var de åbne omkring det?
Det var et meget anspændt forhold.
Og de var meget skræmmende.
Jeg havde en diskussion med kaptajn Hollanda.
Han prøvede at få mig bortvist Colares.
"Det er ikke noget for en journalist."
Kaptajn Uyrangê Hollanda
var det brasilianske luftvåbens leder af Operation Prato,
som betyder tallerkenoperationen.
Som repræsentant for Brasiliens militærdiktatur,
ville kaptajn Hollanda have haft strenge ordrer om
at kontrollere, hvilke nyheder der slap ud.
Han ville ikke sige noget om sine egne oplevelser før 1997,
da han endelig talte med nogle ufo-forskere om, hvad han så.
Sonden havde en uregelmæssig flyrute. Den fløj ikke i en lige linje.
Den fløj, som om den svingede.
Blev det dokumenteret? Fotograferet?
Ja. Og filmet.
Tre måneder efter dette interview hængte han sig.
Det brasilianske luftvåben lavede en gigantisk rapport.
Jeg ved, at meget af det kom til USA,
for jeg har set det.
Efter diktaturets fald offentliggjorde luftvåbenet
en skattekiste af information om Colares-hændelserne.
Meget af den information blev overført fra den brasilianske regering
til det amerikanske forsvars efterretningstjeneste.
Jeg har set nogle af de filer. Ikke en eneste side er blevet frigivet.
Tror du, de gav alt væk,
og ikke gemte kopier af film, billeder eller noget?
De tog de vigtigste ting.
Topbegivenheder.
Seksten timers optagelser fra 32 dages af militærets efterforskning.
Hvem er "de"? Hvem tog det?
CIA.
Jeg har før hørt rygtet om, at der er filmoptagelser
eller video af dramatiske ufo-angreb i og omkring Colares.
Og at optagelserne kom til USA.
Men hvad blev optaget?
Hvorfor forbliver beviserne skjult?
Og hvad så det brasilianske militær mere
under deres 15 måneder lange efterforskning?
Jeg håber, vi kan finde nogle svar på øen,
hvor luftvåbnet udførte operationen.
Hvor meget har du læst fra det brasilianske luftvåben?
Omkring tusind sider.
- Tusind sider? - Ja.
Er det et officielt dokument?
Der er hundredvis af sider,
fotos, tegninger og vidneudsagn.
Jeg ringede til nogen på vejen, der arbejder for et bureau.
Jeg spurgte: "Hvor er filmen? Jeg hører om hundredvis af timer."
Han sagde: "Nogen fra USA tog den."
"Et bureau på tre bogstaver. Gæt det selv."
Jeg ved det, fordi et andet bureau på tre bogstaver prøvede at få den,
og de fik nej.
Har du militære kontakter, jeg kan tale med?
- De er nok ude nu. - De vil helst ikke tale med os.
Militæret er struktureret.
Man overtræder bare ikke reglerne.
Men jeg håber, vi kan finde en,
som vil tale om militæroperationen.
COLARES BRASILIEN
Var det her, ufoerne kom og gik?
Ja. Vi er ved ground zero.
Var Operation Prato også her?
Ja. Militæret brugte stranden og øen derovre som base.
Hvis jeg var her i 1977 på denne strand,
hvad ville jeg have set i vandet?
Hvad så de?
Hundredvis af ufoer i forskellige faconer.
Man kunne se kugle- og cirkelformede.
Militæret var baseret derinde
at se ufoerne komme ned og op af vandet og krydse gennem byen
for at undersøge, hvad der foregik.
Brasiliens massive militære reaktion var usædvanlig, men ikke uden fortilfælde.
I USA under 2. Verdenskrig
oplevede Los Angeles det, der lod til at være en byge af ufoer,
kendt som slaget ved Los Angeles.
Det fik det amerikanske militær til at mobilisere antiluftskyts,
som oplyste himlen over Hollywood.
Og efter et usædvanligt fartøj kaldet Petrozavodsk Vandmand
svævede over en landsby i Sovjetunionen,
indledte Kreml en massiv statslig efterforskning
ind i fænomenet, der varede i mere end 20 år.
Hvis de ville fremprovokere en reaktion,
virkede det.
Folk vil sige, det er simple folk,
landsbyboere, der blev narret, det var militærteknologi,
eller de misforstod et naturfænomen.
Hvad siger du til det?
Vi har ikke den teknologi i dag.
Hvordan kunne vi have den teknologi i 1977?
JEG ELSKER COLARES
Efter at have spurgt nogle af vores kontakter,
fik jeg navnet på en bådkaptajn.
- Hej. - Hej.
Kan vi tale sammen?
Ja.
Han transporterede militærfolk frem og tilbage til øen,
hvor de havde deres base under angrebene.
Hvordan var stemningen i starten? Var de bange?
VALÉRIA TOLK
En af kaptajnerne, som var med os på missionen,
han sagde, der ikke var nogen fare.
Men efter to uger tog vi skydevåben med,
og de gav mig et skydevåben.
Som en, der har været i kamp, og haft civile omkring sig i kamp,
så bevæbner vi kun civile i de mest desperate situationer.
De frygtede tydeligvis for deres sikkerhed.
Der var en uro.
Hvad skete der, der forskrækkede dem,
eller skræmte dem nok til at give en bådkaptajn,
en civil, der ikke har våbentræning, et våben?
Hvem var på båden med dig,
da du tog ud så længe?
- Hvem var på båden med dig? - Vi var fem.
Hollanda, Luciana og to andre, hvis navne jeg har glemt.
Den ene var videnskabsmand. Luciano.
Var en af dem amerikaner?
Det tror jeg. Alle var fra militæret.
Havde de kameraer?
Da de stillede det op, kunne vi kun se lys.
Men når man så på skærmen, kunne vi se deres former.
Hvordan så formerne ud?
De var formet som en krabbefælde.
En krabbefælde er formet som en hat. Som en tallerken.
Alle sagde, det var et rumskib.
Var du bange?
Det gav mig en mærkelig følelse.
Nogle gange, når jeg kom hjem, fik jeg hovedpine.
Wow. Hvad lavede amerikaneren?
Hvad lavede amerikaneren?
Han arbejdede med monitoren, med de mennesker, der kom ind i lyset.
De forstod ikke deres stemmer.
Lyden var uklar...
Helt uklar.
Lyd det som sprog eller bare lyde?
Det var som et sprog, ja.
Så du hørte det selv?
Jeg hørte det.
Bad nogen dig om ikke at sige noget om det, du så?
De sidste dage vi arbejdede, han spurgte mig...
Han sagde, han skulle rejse,
og mange ville komme til mit hus for at interviewe mig,
men jeg måtte ikke tale med nogen.
Lad os tage tilbage.
Der foregik en masse. Der var en stor militær tilstedeværelse.
De udførte operationen i seks måneder på den ø.
Hvorfor sluttede efterforskningen brat?
Hvor er videoen? Rosil sagde, der var en optagelse.
Gad vide, om George har en kontakt, så vi kan få den.
Hvordan gik din morgen?
Ud fra det kaptajnen sagde,
så bekræftede han, at han tog folk med ud til øen,
men det var ikke kun brasilianere.
Der var en amerikaner.
Vi mistænkte, at amerikanerne var her.
Det faktum, at amerikanerne var der
under luftvåbnets efterforskning
af de oprivende begivenheder i Colares er sigende.
Det bekræfter mange mistanker om
den amerikanske stats indblanding på et globalt plan.
Et par uger inde i operationen
tog de skydevåben med.
De gav endda ham et skydevåben.
Gav militærfolk ham et skydevåben?
Ja.
De tog det alvorligt. Det blev betragtet som en trussel.
Og de prøvede at kommunikere frem og tilbage.
Fyrene med ham på båden prøvede at kommunikere
med det andet sprog, der bliver talt.
Altså et sprog, der lyder ikke menneskeligt?
Korrekt. Han huskede, hvordan det lød.
- Jeg... - Ja, det havde jeg aldrig hørt før.
Nogle ting gik op for mig.
Nummer et: vi betragter Colares som længe siden,
en gammel historie, men det er det ikke.
Den samme slags aktiviteter forekommer stadig,
før og nu, ofte omkring vand.
Her mener folk, de kom, fordi de tog forskningsprøver.
Det er muligt skaderne var ikke var overlagte,
men en bivirkning af operationen.
Men det slog mig også, hvad kaptajnen fortalte Vee.
At midt i alt det, der foregik,
der var et forsøg på kommunikationen mellem os og dem.
De største spørgsmål er, hvad var formålet med beskeden?
Hvad blev optaget? Og hvem fik den?
Bureauet på tre bogstaver, som jeg kender,
spurgte det andet bureau, hvad de har,
og de smækkede døren i.
Nogen har optagelser og dokumenter.
Nogen har lydoptagelser.
Jeg vil ringe rundt og spørge nogle folk,
som burde vide, hvor den er, om de kan gøre fremskridt.
Jo mere vi kan få frem i lyset,
jo mere kan vi se, og jo tættere kommer vi på svar.
DET VESTLIGE PENNSYLVANIA
Før jeg forlod Brasilien,
fik jeg kontakt med en af de få statsansatte,
som er villig til at drøfte, hvad de ved om ufoer, Christopher Mellon.
Chris Mellon og jeg har været i kontakt
de sidste fem et halvt, seks år.
Han tilbragte ti år på Capitol Hill.
Han arbejdede som seniormedarbejder
for Senate Intelligence and Armed Services.
Så han havde adgang til en masse følsomme oplysninger.
Chris har været en nøglefigur.
Offentligheden ved lidt om, hvad han laver,
fordi næsten alt, han har gjort, er bag kulisserne, i skyggerne.
Jeg er helt sikker på, at Chris Mellon ved mere
om ufo-emnet, end han har fået lov til at sige.
Jeg ved, han har deltaget i officielle briefinger under ed.
Jeg ved, han har haft adgang
til nogle meget klassificerede og følsomme dokumenter og materialer.
Godt at se dig.
Da vi var i Brasilien, hørte vi, luftvåbenet beslaglagde eller optog film
af ufoer, der flyver ned og op af vandet. Og at noget af det endte i USA.
Ingen ved, hvor vi kan finde det.
Du har bedre kontakter, end jeg har haft.
Er der nogen, der ved det?
Selv de mest vidende formodede insidere
påstod, det var et mysterium for dem.
Men der var nogle skader, der så ud til at have været
ikke kun omkring fartøjet, men overlagte.
Ligesom vi bruger lys til at indsamle data på fjerne planeter,
bruger de en lysstråle, måske for at måle kemien,
målets biologi.
Så du tror også, de tager prøver?
Ja, tilsyneladende.
Mange af disse beretningerne tyder på nogen, der forsker,
tager prøver eller får et overblik.
Chris Mellon, med al den viden han har indefra,
er enig i vores idé om,
at det, der skete på Colares var en prøvetagning.
Det er ikke kun fra vidner,
som havde denne skræmmende oplevelse i 1970'erne.
Det er fra en tidligere højtstående ansat i efterretningstjenesten.
Vi talte ikke om det, men tilbage til Tic Tac-sagen.
Dave Fravor sagde,
det så ud, som om objektet, den Tic Tac susede rundt
prøvede at interagere med noget, der var under vandet.
Vi hørte om fartøjer, der kom ned og op af vandet i Brasilien.
Tror du, der er noget i det?
Der er meget aktivitet.
Og vores flåde er stødt på nogle unormale ting under vandet.
Vi har overbevisende sager fra atomubåde,
som har opdaget unormale ting under vandet.
Det er det meste af planetens overflade, det perfekte gemmested.
Chris Mellon har en vigtig pointe.
Tre fjerdedele af Jorden er dækket af have.
Hvis du kom et andet sted fra,
og du ville holde dig væk fra nysgerrige øjne, kunne du gemme dig der.
Forslaget fra Chris Mellon,
fra andre beviser, vi har samlet, er, at mysteriet om, hvorfor de er her
måske løses ved at dykke ned i havene.
Jeg vil presse mine kilder for at få filmoptagelsen fra Colares,
fordi jeg tror, den rummer vigtige spor om forbindelsen mellem ufoer
og vandet.
Men der er sket noget derhjemme, som kræver min opmærksomhed.
Jeg er lige vendt tilbage til Las Vegas til noget stort.
Jeg arbejder nogle gange med en anden ufo-forsker Jeremy Corbell.
Vi får tilsendt mange videoer.
Den er optaget på en amerikansk militærbase i Mellemøsten
af sikkerhedspersonalet.
Indeni basen er der endnu en base. En efterretningstjeneste,
og et bureau på tre bogstaver har også en base indeni.
Så den her svæver gennem denne base om natten.
Sikkerhedsfolk sporer den på kameraet.
Man kan ikke se den. De har et termisk billede af den.
Og det er det mærkeligste, mest uhyggelige ufo, jeg har set.
Det termiske billede. Man kunne ikke se den med øjnene.
Den skifter temperatur et par gange, mens den svæver gennem basen.
Det ligner en vandmand.
Denne video blev ikke frigivet af en statsmyndighed.
Vi har holdt den for os selv,
fordi vi vil beskytte dem, som har hjulpet os med at få information.
De ville dele det med offentligheden. De stolede på,
vi ville gøre det rigtige og vise den uden at skabe problemer for kilderne.
Jeg er lidt nervøs. Man ved ikke med sikkerhed,
hvor vrede folk højt oppe bliver, efter vi har offentliggjort det.
Før jeg går videre med beviserne,
må jeg vide, om der kan være landminer for kilden,
som jeg ikke er klar over.
Jeg har en video.
Den er følsom fra et følsomt sted.
Det var over en hemmelig base.
En meget mærkelig ufo.
Hvis jeg fortalte dig om den og viste dig den,
skal du rapportere det til CIA?
Nej, jeg er ikke forpligtet til at gøre noget,
for jeg optog den ikke.
Jeg er ikke forpligtet. Jeg arbejder der ikke mere.
Den er ikke hemmelighedsstemplet.
Som journalist prøver jeg at afgøre,
er det risikoen værd at offentliggøre det?
Hvis det blev filmet på CIA's ejendom, så er det deres ejendom.
Så hvis de vil holde det hemmeligt,
uanset hvad de vil gøre, så er det op til dem.
Det er ikke op til en civil at afgøre klassificeringen af noget.
Giver det mening, der ville være en hemmelig base
på en militærbase i Mellemøsten?
Ja.
Kom, så skal du se den.
Et termisk billede om natten over basen.
Er det ikke mærkeligt?
Den bevæger sig over hele basen.
- Hvis den er ægte, er det stort. - Ja.
Men kend din kilde, hvis du taler med personen igen,
må du forklare: "At du optog den video
på en hemmelig base
er en forbrydelse."
At beskytte kilden er afgørende for en dybdeborende journalist.
Man skal kun brænde en kilde en gang, så er man færdig.
Rygtes det, man ikke er til at stole på, vil folk ikke dele information med dig.
Det kan ikke give bagslag for dig.
- For du tog den ikke. - Nej.
- Det kommer tilbage til dem. - Ja.
Det er et etisk dilemma,
man skal beskytte kilden mod sig selv.
De skal vide, hvad de går ind til.
- De ved det. - Jeg laver ikke sjov.
Jeg er urolig for risikoen, men har en forpligtelse for offentligheden,
og jeg mener at optagelsen skal ud.
Det er tid, og det ser ud til, at vi gør det.
GEORGES HJEM
En ny video sender chokbølger gennem hele UFO-samfundet.
Optagelserne blev efter sigende taget på en amerikansk base i Irak,
og viser, hvad der ligner en vandmand, der flyver gennem luften.
Vi frigav vandmand-videoen, og der skete en slags eksplosion.
Det blev hurtigt vist i hele verden.
Undersøgende ufo-journalister, Jeremy Corbell og George Knapp,
fik den militærfilmede UAP-indtrængen.
Men når man ser på den, tænker man: "Hvad er det?"
Jeg håber, vi gør det rigtige.
Tekster af: Charlotte Reeve