Jeg startet denne undersøkelsen med ett nøkkelspørsmål.
Hva er intensjonene til de fartøyene som folk har sett i mer enn 70 år?
Å følge bevisene har fått meg til å tenke nytt
om hvor vi bør lete etter svar.
Fra Brasil...
Du kan se hundrevis av UFO-er i forskjellige former.
...til Tampico...
Det er mange fiskere som har sett ting,
men som ikke snakker om det fordi folk ikke tror på dem.
...og med tanke på den delen av manet-UFO-videoen som mangler...
Den bare stopper tvert og faller ned i innsjøen.
...er koblingen til vann noe som går igjen og må utforskes.
- Sett deg. - Takk.
Rory er tilbake fra undervanns- undersøkelsen ved Kanaløyene.
Jeg håper dataene hans kan si hva ikke-menneskelige gjester gjør i vannet,
og hvor lenge de har vært der.
Vi har noe på sidesonaren som...
Det ligger midt på det som skal være en sandbanke.
Det burde være veldig lite der, om noe.
Hvis noe dukker opp, har noen plassert det der.
Se på dette her. Hvordan ser det ut for deg?
- Det ser ut som et stort fly. - Ja.
Et slags skip. Et fly, en flyvende tallerken, noe.
Det er enormt. Over 30 meter langt og sikkert 10, 15 meter bredt.
- Kan det være et flyvrak? - Jeg vet ikke. Det er noe stort.
Og det er ikke naturlig.
Denne firkantede gjenstanden... Se så stor den er.
Firkantet.
- Hva i naturen kan være firkantet? - Man ser ikke mange rette vinkler.
Det ser ut som om noen har plassert en bygning der.
Vi hadde jobbet hele dagen,
og til slutt fikk vi undervanns- farkosten uti vannet der.
Så snart vi hadde sluppet den uti vannet...
Vent til du ser denne videoen.
Se hvor fort det går.
Pang.
Lyset endret seg.
Fy fader.
Det var 180 meter unna oss og gikk til 8 km på mindre enn ett sekund.
Pokker. Som om det ville se hva dere gjorde, men på trygg avstand.
Vi hadde satt opp kameraer på båten om natten.
Vi har denne andre også. Den er kul.
Dette var mens alle unntatt nattevakten sov.
Ikke si at det dykker ned i vannet.
Nå er det i vannet.
Det var som pokker.
Det gjorde det da det trodde at ingen så på.
Har du sett noe lignende?
En røykgranat er det eneste jeg vet om
som kan henge sånn i luften,
men uten røyk var dette ingen røykgranat.
Se på det. Det er under vann.
Jeg vet ikke. Jeg har ingen svar. Har du?
Tror du de har en base der slik vi så i Tampico?
Det kan hende.
Folk har lenge sett ting som flyr på himmelen
og dukker opp og ned av vannet i det området.
Hvor lenge har det vært der? Du er arkeolog. Hva tror du?
De innfødte stammenes historier snakker om ting som flyr,
og vanligvis tilskriver de gudene dem.
Chumashene og salinanene har muntlige historier om lys
de ikke kan forklare.
Fra gammelt av.
Ja. Man kan dra rundt omkring i verden og sjekke de arkeologiske opptegnelsene.
Stammene har mange muntlige og nedskrevne historier
om registrerte observasjoner, men de vet ikke.
Så det har pågått lenge.
Vi har skrapet på overflaten. Jeg tror det kan være noe under vann.
Det er stort at Rory klarte å få slike bilder.
Amerikanske myndigheter skal ha en sånn video.
En UFO som dykker ned i vannet og blir en USO.
Et uidentifisert undervannsobjekt. Jeg skal dele dette med noen insidere.
Jeg håper vi får publisert flere slike videoer
så vi kan finne ut hva en ikke-menneskelig intelligens gjør i havene våre.
Dette er ikke oss.
UNDERSØKELSE: ROMVESENER
Jeg har sendt en kopi av Rorys video til Vee
siden dette faller inn under hennes ekspertise.
Hei, Vee, så du videoen jeg sendte?
- Ja. Jeg så den. - Hva synes du som pilot om den?
Hva kan det være, og hva utelukker vi? Jeg sjekker lyd.
Jeg ser etter tradisjonelle flybevegelser.
Forbrenning fra en motor.
Flammer, et slags drivstoff. Dette hadde ingenting sånt.
Du må vurdere en drone.
Jeg har sett droner krasje. De er sinnssykt følsomme.
Når man treffer vann, kan det være like hardt som bakken.
Det dykket ned i vannet, for du kan se lysbrytningen.
Jeg vet ikke hva slags drone med propeller som kunne klart det.
Enten flyr den i luften, eller så kan den dykke.
Ingen droner kan gjøre begge deler.
Det er et mønster her.
Det dukket opp foran en haug med folk, så forsvant det
og kom tilbake da alle hadde lagt seg. Hva tenker du om det?
Fra et militært perspektiv ser det ut som en rekognoseringsoperasjon
med turer frem og tilbake.
Men det er interessant at du tar opp mønstrene.
Jeg har diskutert dette med piloter. De ser ofte lys over Stillehavet.
De har sagt ja til å møte meg, og de har med seg en video.
- Jeg skal si hva jeg finner ut. - Ha det.
For prosjektet med George har jeg pirket litt i pilotnettverket mitt
for å høre hvem som har opplevd noe,
og om de har noen innsikt i hvorfor de er her.
To sivile piloter, Chris og Trent, skilte seg ut fordi de har video.
Vi snakker om tiår med flyerfaring her.
Lenge var det tabu å snakke om sånt for piloter.
At de likevel vil dele dette opptaket med meg,
sier meg at det er ganske viktig.
Det er vanskelig å se på skjermen, men jeg skal vise deg.
Hvis du ser her i midten, kommer det et par lys inn fra venstre.
Vi var på vei vestover, over Stillehavet, og så noen rare lys i nord.
De vokste i intensitet, så dimmet de ned.
Det var ett objekt som delte seg i to.
Med det blotte øye kunne man se
at ting ble kastet over bord fra de større, sterkere lysene.
De skjøt ut i alle retninger, nesten som en slag sonder.
Dette var utenfor atmosfæren,
og vi begynte å se uforklarlige bevegelser.
Med dobbel eller trippel fart
ser du litt mer av uregelmessighetene i flyruten.
Folk snakket. Andre piloter så det.
Så dere noe der ute?
Vi så to, kanskje tre lys. De ser ut til å gå i sirkel.
Du sa det beveget seg fort?
Ja. Jeg vet ikke hvor langt unna det er, men fortere enn noe jeg kjenner til.
Jeg jobbet det skiftet i går, og vi fikk lignende rapporter.
Hva med flykontrollen?
Dessverre, over havet er det ingen å snakke med.
Virkelig? Er det ingen å snakke med?
Bare via satellitt og posisjonsrapporter via tekst.
Det var da de valgte å vise seg.
Dette fenomenet viser en intelligent beregning.
Som Rorys anomali.
Fartøyene viser seg i situasjoner vi ikke kan kontrollere,
hvor vi vanskelig kan få data om mønstrene deres.
Som om de vil vise oss hvem som har kontrollen.
Hvor mange opplevelser vil du si at du har hatt?
Jeg ser noe uforklarlig kanskje én av tre ganger.
Det er ofte, og alltid i et område uten kommunikasjon.
Ja, absolutt.
Det må komme ut at ikke alt dette kan forklares.
Det skjer nå.
Det er ikke noe som bare er sett i USA. Det skjer over hele verden.
8. MARS 2024
Pentagon har nettopp sluppet en rapport om uidentifiserte avvikende fenomener.
Der sier forsvarsdepartementet
at det ikke finnes bevis for at romvesener har besøkt planeten vår.
Latterlig.
I fjor lanserte Pentagon AARO, et nytt kontor som skal etterforske
alle former for UAP, uidentifiserte avvikende fenomener.
AARO skulle lage en historisk fortegnelse over alle offentlige prosjekter
som har undersøkt UFO-er de siste 75 år.
Pentagon benekter alt
om utenomjordiske levninger, krasjede romfartøyer og dekkhistorier.
Og viktigst av alt, de finner ingen bevis for
at USAs myndigheter eller industrien har utenomjordisk teknologi.
De brukte 18 måneder
på å gå gjennom gigantiske mengder formasjon
samlet av andre prosjekter,
og konkluderte: "Gå videre. Ingenting å se her."
Det er latterlig.
AARO har ikke funnet bevis
for at en amerikansk etterforskning har bekreftet
noen observasjon av en UAP som representerer utenomjordisk teknologi.
Jeg har lest myndighetenes dokumenter. Jeg har kopier av materialet deres.
Og jeg kan garantere
at denne AARO-rapporten er absolutt hvitvasking.
Om noen vet det sikkert, er det insideren Chris Mellon.
Jeg ville snakke om AARO-rapporten, for i begynnelsen håpet vi
at oppmerksomheten fra mediene og Kongressen ville gi oss
en mulighet til endelig å forstå dette.
Den er verre enn forventet.
Den er full av absurde feil, referanser og påstander.
De har endret standarden for hvordan vi fungerer og opererer
i etterretningsmiljøet, og hva som anses som bevis.
Vi skal ikke si at noe er uidentifisert eller uforklarlig.
Vi skal bare si "ikke nok data".
Tror du at UAP-er er en mulig trussel mot vår nasjonale sikkerhet?
Ja. Teknologien vi så, var langt bedre enn noe vi hadde.
Dette er noe som kan gå ut i rommet,
falle ned på noen sekunder, gjøre det den vil og dra igjen.
Det er ingenting vi kan gjøre med det.
Dessverre ble disse konklusjonene tatt for god fisk og rapportert av mediene
uten at de konsulterte eksperter på området slik de vanligvis gjør.
Det så ut til at planen var
å få den overskriften ut slik at Kongress- medlemmene kunne lese den
og så gå videre til noe annet.
Den planen var dårlig.
Vi må fortsette å studere dette fenomenet
og prøve å komme til bunns i det og finne svar.
Hvis denne slurvete rapporten skader
forsøket på det,
vil den skade nasjonal sikkerhet og vitenskap heller enn å styrke dem.
Det som bekymrer meg med rapporten,
er at den hindrer Kongressen i å stille spørsmål.
Den avskrekker mediene fra å følge historien.
Den hindrer at akademikere gjør egne undersøkelser og forskning
som prøver å svare på disse viktige spørsmålene,
nettopp nå når vi gjør fremskritt med vannet.
Men det kan vi lære noe av.
Vi kan ikke stole på at Pentagon vil ordne opp i UFO-spørsmålet
og fortelle hva de vet.
Når de går så langt for å bringe dette temaet i vanry,
sier det oss at vi må gjøre det selv.
Jeg skriver min egen rapport for å motvirke AAROs
og sender den til Kongressen.
For å skrive en motrapport til AARO
må jeg først finne dem som ga AARO informasjon og vitnet for dem.
Så må jeg finne ut hvilke historier de delte med dem,
og sørge for at de får den høringen de fortjener.
Disse vitnene fortalte dem alt de visste.
De trodde oppriktig at AARO ville behandle informasjonen med respekt,
at de ville undersøke den. Det gjorde de ikke.
Jeg har snakket med Michael Herrera flere ganger.
Jeg kan ta deg med til et sted som kan bevise at dette finnes.
Michael Herrera vitnet ikke bare for AARO.
Han sier at han kjenner folk som kan bevise utover enhver tvil
at prosjekter for dekonstruksjon av UFO-er virkelig finnes.
Jeg har prøvd å avtale et møte med ham i flere uker,
men han har vært motvillig.
Jeg kan si at elementer innen USAs myndigheter og forsvar
ettertrykkelig har skremt bort mulige vitner.
Det skjedde med meg i 1989.
Da jeg begynte å undersøke de ville historiene om Area 51,
ba jeg om informasjon.
Jeg sa på luften: "Jeg vet at det er folk i dette området
som vet mer om det programmet,
hemmeligheten der ute i ørkenen, enn de hittil har sagt.
Kontakt meg." Mange av dem gjorde det.
Seks av dem jeg snakket med på telefon i KLAS-TV
fikk besøk av myndighetene og beskjed om å holde kjeft.
Et par av dem ble truet.
Michael Herrera sier at han også er blitt truet,
men han mener at hans historie er for viktig til å bli avfeid.
Det er en ambisiøs historie.
Jeg håper å få bekreftet påstandene hans om denne fantastiske teknologien.
Hvis de er sanne og verifiserbare, kan de langt på vei avsløre AARO-rapporten
som det røykteppet den er.
- Hvordan går det? - Bra, står til?
Tiden er inne.
- Hyggelig å møte deg. - I like så.
Du uttalte deg til AARO.
- Ja. - De tok det ikke alvorlig.
Vi vet det nå pga. rapporten. Du og alle andre.
Ja. De legger ut feilinformasjon.
Du var i jungelen i Indonesia?
- Ja. - Hva så du?
Noe uforglemmelig.
Vi hadde et humanitært oppdrag i 2009
i forbindelse med et jordskjelv på Vest-Sumatra.
Vi var posisjonert på toppen av en ås.
Vi snudde fra sør og så mot nord. Vi så at det sto noe der...
Vegetasjonen på toppen av åsen skjulte den, så man bare kunne se en del.
- Snakker du om en UFO? - Ja.
Vi så at noe roterte, og fargene endret seg.
Fra lys, matt grå til mørk, matt svart.
- Hvor stor var den? - Jeg vil anslå 100 meter.
- Hundre meter? - Ja.
Den så ut til å ha en pyramide på toppen.
Vi gikk ned skråningen og kom inn på en lysning.
Da så vi den i sin helhet.
Det skumle var hvordan den svevet der og roterte med klokken.
Den var som hugget i stein, roterte og beveget seg.
Den laget ingen lyd bortsett fra, du vet, en høy...
Ikke særlig høyt, men som en transformator.
- Gitarforsterker. - Summing?
Ja.
Lyden endret seg ikke. Det var bare en konstant lyd.
Men den virket produsert. Den hadde nagler og sømmer.
Jeg har hørt spekulasjoner fra folk som har sett et ekte E.T.-fartøy,
og de sier at de er sømløse.
De har ingen tegn på å ha blitt satt sammen.
- Så dette var vårt? - Ja.
- Basert på design fra et annet sted? - Ja. Det var dekonstruert teknologi.
Jeg hadde video og bilder av det.
Den kvelden sto kameraet mitt på stativet, men minnekortet og batteriet var borte.
Noen kom seg inn og tok dem ut.
- Så de er borte? - Ja.
- Hvor ble de av? - Aner ikke.
Kanskje i et hvelv eller en mappe et sted. Jeg aner ikke.
Vi snakket ikke med noen om dette på grunn av situasjonen.
Det høres utrolig ut.
Det er litt av en historie du forteller.
Vitnet du for Senatets etterretningskomité?
- Møtte du dem? - Ja. De tror meg.
De mener jeg er troverdig...
Jeg har klart å skaffe dem noen andre som vet hva jeg har vært borti.
I tillegg sa jeg hvem som var med meg.
- Kan du gi meg navnene? - Nei.
- Ok. Så langt har vi ditt ord for det. - Ja.
Men da du og jeg snakket sammen,
sa du at noe ville komme frem og bekrefte dette.
Vis oss det. Hvor er beviset? Når får vi vite det? Gi meg et tidsrom.
Jeg forstår at folk vil at alt skal avsløres.
Jeg er også utålmodig, men jeg forstår hvorfor det tar tid.
Men jeg kan si dette.
Det vil snart bli lagt ut informasjon med faktiske bevis som støtter dette.
Når? Noen anelse?
Jeg vil si i løpet av de neste månedene.
- Innen måneder? - Ja. Det er alt jeg kan si.
- Som vil bekrefte det du sier? - Ja.
Jeg skulle gjerne utdypet hvordan dette blir.
Men jeg kan si at det blir noe som vil sjokkere verden.
Jeg møtte Michael Herrera for å få spesifikk informasjon.
Navn, steder, ekte informasjon
som kan bekreftes, og som beviser historien hans.
Det kommer om noen måneder.
Det bekymrer meg fordi vinduet lukkes.
Vi har kanskje ikke så mye tid. Motstanden er ekte.
Det blir vanskeligere for oss å få vitner til å stå frem.
Vi trenger solide bevis nå for å motvirke AARO-rapporten.
Jeg har bestemt at den beste måten
å motvirke en rapport som fornekter ikke-menneskelig intelligens på,
er å få frem faktiske, fysiske bevis for ikke-menneskelig kontakt
som ikke så lett kan avvises.
På dette tidspunktet er mange utslitte.
De er der hvor de vil se den flyvende tallerkenen.
"Få se de døde romvesenene. Jeg tror det ikke før jeg får se det."
Myndighetene vil aldri åpne hangardørene.
"Der er de flyvende tallerkenene. Se selv." Det skjer ikke.
For å få den informasjonen må vi grave etter den selv.
UFO-etterforskere vil si at innhenting av vrak og vrakrester er
den hellige gral.
Vi snakker om ukjente, muligens ikke-menneskelig fartøyer
som krasjer og etterlater seg vrakrester på ulykkesstedet.
Det finnes mange bevis for at vrak har blitt innhentet.
Ett program ble kalt Blue Fly, et annet Moon Dust.
Det var en jobb for militære enheter. Noe falt fra himmelen, hent det.
Det kan ha vært satellitter, kanskje russiske. Noen var eksotiske.
Mye mer eksotiske enn en menneskeskapt satellitt.
Hvis myndighetene eller forsvarsleverandører har dem,
hoster de dem ikke opp.
Men heldigvis finnes det noen forskere
som har hatt mot til å ta og analysere prøver fra påståtte krasjsteder.
I dag drar vi for å se på to av de beste.
Jacques Vallée er en kjempe på feltet.
Han har skrevet om lag 12 utrolig viktige bøker
som har endret etterforskningen av UFO-er.
Dr. Gary Nolan er lege
og har patentert en mengde avansert medisinsk utstyr.
Noe av det har vært brukt til å analysere sykdommer
hos mennesker, men kan også brukes til å analysere materialer.
La oss begynne med innhenting av vrak og vrakrester...
Gi meg det store bildet. Hva vet vi?
En gruppe mennesker har lenge forsket
på dette ved å samle prøver og analysere dem.
Mye av det vi vet om innhenting av vrak,
kommer fra folk på innsiden som har stått frem
og sagt at USAs myndigheter har innhentet disse objektene.
Andre myndigheter har også det.
Historien begynte med Roswell.
I 1947 sa Det amerikanske flyvåpenet
at de hadde funnet en flyvende tallerken.
Det kom ikke fra UFO-folk, men fra Det amerikanske luftforsvaret.
De erklærte at de hadde funnet en krasjet UFO.
Overskriften gikk over hele verden. Innen 24 timer ombestemte de seg.
De sa at UFO-en bare var en værballong.
Roswell var den første, men pålitelige vitner har meldt om titalls andre.
Kingman i Arizona i 1953.
Det ble sett flere UFO-er i kampformasjon over Kingman.
Et par datt ned fra himmelen.
Et militærteam kom inn, hentet dem og tok dem med til Nevada.
Det er en sak i Del Rio i Texas.
Det er en sak i Cape Girardeau i Missouri der et titalls vitner sier at det skjedde.
Og Kecksburg-saken.
Vi vet ikke hva det var, men folk fikk ikke se den
etter at den krasjet og ble hentet.
Kan vi ta nye prøver fra et mulig UFO-krasj som dere kan teste?
Én mulighet er materialet fra Council Bluffs.
Midt på 70-tallet ble en gjenstand sett i Council Bluffs.
Folk gikk gjennom parken om kvelden. Så så de noe på himmelen.
Denne smeltede massen falt ned.
Det som trakk meg til saken, var strengheten som ble benyttet.
Noen sjekket om det var noen støperier i nærheten
som kunne ha produsert materialet og plassert det midt på et jorde.
Var det en meteor?
Det ville ikke etterlatt seg en smeltet klump på bakken.
Det ville blitt et krater.
Så det var noe der. Vitnene så det.
Så har vi materialet som visstnok ble sluppet ned eller etterlatt.
Myndighetene kom ikke til Council Bluffs og konfiskerte bevis,
så legene Nolan og Vallée mener at det kan være mulig å ta flere prøver.
Hva kan vi lære av å teste dette materialet?
Kan konstruksjonen eller måten den er laget på
gi oss et hint om hvordan den fungerer,
og gjør den de miraklene som noen UFO-er kan?
Hvis noe viser seg å ha blitt laget
i et miljø uten tyngdekraft, vet vi at det ikke ble laget av oss.
Vi kan ikke produsere noe i rommet. Det ville vært et gjennombrudd.
MOJAVEØRKENEN
Hvis vi skal fremme saken som bevis for utenomjordisk aktivitet,
må den være bunnsolid.
Jeg har hørt at det finnes vitner som kan snakke offentlig
for første gang på mer enn 40 år.
Takket være AARO-rapporten kan de lett bestemme seg for å tie igjen.
Enda en ting dukket opp mens jeg forsket.
Minst én person hevder at det slett ikke var et UFO-møte, men en slags spøk.
Når man har en historie om et UFO-krasj eller henting av UFO-vrak,
dukker det opp folk med historier som avkrefter det.
- Hva skjer? - Står til?
Jeg ba Doug om hjelp til å utforske historien.
Inngangen min til denne UFO-greia
var ryktene jeg hørte på 80-tallet om det som skjedde her i Nevada-ørkenen.
At flyvende tallerkener hadde styrtet, og at amerikanske myndigheter
og forsvarsleverandører tok dem fra hverandre for å se hvordan de funket.
Spørsmålet er om de er gjemt
hos en privat forsvarsleverandør som vil vite hvordan teknologien funker.
Jeg tror at svaret er ja, men AARO-rapporten sier noe annet.
Hvis en slags utenomjordisk teknologi
har landet på jorden, og amerikanske myndigheter har den,
kan jeg forsikre deg om
at svært få ville fått se den.
Det er stor motstand i D.C.
Forsvarsindustrien har mye makt i Kongressen. Det er din by.
- Beltway-banditter. - Ja. Og de presser hardt tilbake.
Jeg vet ikke om vi noen gang får dem til å hoste opp de greiene.
Om de fant ut hvordan det funket, ville det være verdt milliarder.
Det ville endret verdensøkonomien. De gir ikke det fra seg.
Jeg møtte Gary Nolan og Jacques Vallée på Stanford.
Ok.
De sa vi kunne få tak i noe som kan være utenomjordisk materiale.
I Council Bluffs i Iowa?
Ja. Det var der det skjedde.
Planen er å gå videre og ta flere prøver dersom vi kan.
Jacques Vallée og Gary Nolan snakket aldri med vitnene.
Du må få tak i dem før de ombestemmer seg.
- Får jeg den? - Ja.
Ok.
Fantastisk.
Vi er kommet til Council Bluffs i Iowa.
Her skjedde hendelsen i desember 1977.
Først skal jeg møte en fyr som heter Jason Offutt.
Jeg fant en artikkel av ham på nettet
om ganske omfattende undersøkelser han hadde gjort av hendelsen.
Ideelt sett kan han gi meg
kontaktinformasjon til ett av øyenvitnene som var på åstedet.
Hei sann.
Jeg ba Jason møte meg på biblioteket.
De har fortsatt mikrofilm fra 70-tallet her.
De har ting jeg ikke har funnet på på nettet.
Jeg har funnet en artikkel her. La meg skanne den.
Du kan se her... Det er fra dagen etter hendelsen.
- Det mystiske metallet falt ned. - Fra himmelen.
Hvorfor er ikke dette på forsiden? Det er nesten begravd i dødsannonsene.
Del B, side ti.
Den første som nevnes, er assisterende brannsjef Jack Moore.
Jeg snakket med sønnen hans om dette. Han var øyenvitne.
Mike og kona hans kjørte gjennom parken rundt kl. 19.45.
De så et sterkt, rødt lys som svevet på himmelen.
Han trodde det kom fra Eppley Airfield i nærheten.
- Ja. - Det rørte seg ikke.
Og plutselig datt det en mindre, rød ball ned fra det.
Jack Moore. Sønnen hans er Mike Moore.
- Han bodde her. - Han bor her fortsatt.
- Da kan du nok gjette mitt neste spørsmål. - Ja, det kan jeg...
På biblioteket sa Jason at han skulle sette meg i kontakt med Mike.
Mike har vært motvillig til å snakke om dette,
men nå virker han klar for å lette sitt hjerte.
Mike sa: "Vil du gjøre noe i morgen, eller..."
Nei. Hva med i dag?
Han var der. Han så det med sine egne øyne.
Jeg vil høre det slik han så det. Da kan jeg vurdere det.
Jeg kan si hva jeg har sett og ta deg med dit.
Gjerne.
Var du alene?
- Jeg hadde med meg ekskona. - Så du kjørte med ekskona di.
- Fortell hvordan det var. - Jeg kjørte nedover her.
Den var her borte, jeg så opp og så den komme fra himmelen.
Først trodde jeg det var et fly, men så så jeg at den kom rett ned.
Det var ikke et sånt lys som ville vært på en vingetupp.
Den kom rett ned i stedet for å gjøre en innflyving.
Så sa hun at hun så opp og så at noe svevet.
I samme retning?
- Ja. - Hvor?
Der vi skal, denne veien. Den var over oss.
Jeg prøvde å bedømme om Mike snakket sant. Hadde jeg sett det han så,
ville jeg å ha banket i dashbordet av forbauselse.
Men det er meg. Andre oppfatter noe så surrealistisk annerledes.
Den traff her ved denne skråningen.
- Omtrent her? - Ja, rett der.
Ja, den falt i dette området.
Brannvesenet ble tilkalt fordi skråningen tok fyr.
- Hvor stor var brannen? - Omtrent 1,20 ganger 0,6 meter
- Og metallet lå her. - Akkurat her.
Og det lakk.
- Ja. Det rant ned her. - Og stivnet.
Ja. Jeg dro tilbake og hentet dette.
- Dæven. Kan jeg ta på det? - Ja, vær så god.
Hva i...
Jeg skjønner at du sa det boblet. Jøss. Det er tungt.
Da jeg kom hjem, slo jeg på det med en slegge.
Det kunne ikke skjæres med blåselampe. Jeg kan verken slipe eller bøye det.
Da jeg kom, var det blå biter i metallet.
Det minnet meg om en blitspære fra 50-, 60-tallet.
- De blå. - Ja, som i et kamera eller noe.
Bitene lå der uten å smelte.
Det ser litt ut som en stein, men det er veldig tungt.
Jeg vet ikke hva denne sølv- skimrende greia i enden er.
Spesielt der hvor pekefingeren min er.
Da jeg så det, sa jeg at det lignet stein, men jeg kjente tettheten da jeg holdt den.
Jeg sa: "Dette er..."
Det jeg trodde ville veie ett kilo, veier fem, seks kilo.
Jeg husker at pappa fortalte at han ikke visste hva det besto av.
Jeg vil gjerne teste dette for å finne det ut.
Jeg kan gi deg en bit som du kan teste.
- Du får den tilbake. - Bare si hva det er.
Mens Doug samler bevis for et mulig UFO-krasj i Iowa
går jeg videre med AARO-rapportens grunnleggende premiss:
at alt folk rapporterer som UFO-er, kan bortforklares
som naturfenomener eller menneskelig teknologi.
Vi har dratt til Californias vindistrikt
for å møte en svensk astronom, dr. Beatrice Villarroel.
Hun er en merittert forsker og professor og har nettopp publisert
en eksplosiv, ny artikkel om lysanomalier
som ligner satellitter, men som ble sett før mennesker hadde den teknologien.
Hypotesen er at en avansert sivilisasjon et sted der ute kan ha sendt ut
millioner av sonder over hele galaksen for å lete etter andre sivilisasjoner,
annet intelligent liv.
De har operert på himmelen nær planeten vår.
Jeg gleder meg til å finne ut hva slags bevis de har samlet.
Hvordan lette dere etter de mulige utenomjordiske sondene?
Palomar Sky Survey har digitalisert en samling fotografiske plater.
Alle kan få tilgang til dem på nettet.
Vi har lastet ned disse bildene,
sammenlignet dem med himmelen slik den er nå, og sett etter forskjeller.
Er det noe fra 1950-tallet du ikke finner i dag?
Her ser du ni stjerner. Alle ser ut som stjerner.
Tretti år senere ser man ikke de stjernene igjen.
De er ikke der.
- De var der, men nå er de borte. - Nettopp.
Dette er fem år før Sputnik.
- Så det er ikke oss? - Nei.
Så vidt jeg vet har vi ingenting der, spesielt ikke i de høydene.
Dersom disse bildene er ekte astronomiske observasjoner.
Og du har sett på forskjellige...
Vi har ikke funnet noe problem. Vi kan ikke utelukke det.
Det er alltids mulig
at vi har oversett en instrumentell forklaring.
Det er ingen astrofysisk forklaring på dette.
Det har ingen åpenbar instrumentell forklaring heller.
Kan du gi meg et annet eksempel?
Ja. Jeg har to her.
Her er det fem ikke-stasjonære objekter i juli 1952, og de forsvant senere.
Juli 1952 skiller seg ut. Den datoen ringer en bjelle.
Det er datoene for overflyvninger av Washington D.C.
I juli 1952 dukket det opp UFO-er over USAs hovedstad to helger på rad.
De ble oppdaget på radar.
De ble sett av piloter. Det ble sendt ut jetfly etter dem.
Så snart de kom nær, stakk de tingene av.
Det siste eksempelet ble funnet av min kollega i Madrid, Enrique Solano.
- Se på de tre vakre stjernene. - Når var dette?
Dette er fra 19. juli 1952.
Der er de, tre objekter. Så er de ikke der.
Den pirrende muligheten er at det er et slags romvesen.
Det er én mulighet.
Kanskje ligger det ny astrofysikk bak dette som vi ikke kan forestille oss.
Et fartøy er mye nærmere jorden enn det stjerner er.
Alt kan være mulig.
Det er et utrolig sammentreff. På en måte gir det mening.
Hvis du tenker på en utenomjordisk sivilisasjon,
kan de ha sendt ut sonder, for det har vi gjort.
- Vi har det. - Nettopp. Vi har Voyager 1 og Pioneer.
Vi gjør det, så kan ikke de ha sendt noe til oss?
De kan ha produsert millioner av sonder og sendt dem overalt.
Vi har ofte sett
at romvesenenes interesse for oss er vitenskapelig eller forskningsmessig.
De mulige utenomjordiske sondene er enda et spor til hvorfor de er her.
Én ting er sikkert.
AARO kan ikke avskrive bevisene som satellitter, Starlink eller droner.
Det kan være en avansert arts versjon av denne teknologien.
Men hva vil de gjøre med den? Det er det jeg håper å finne ut.
Da vi startet undersøkelsen, sa George
at noen hevdet at denne saken faktisk var en spøk.
Jeg skal møte Darrell Livengood.
Han hevder at han fant på hele historien i 1977.
Jeg hater å mistro folk jeg intervjuer fra starten av.
Jeg skal ha et åpent sinn, men jeg må kanskje grille ham litt.
- Fortell, jeg vil gjerne høre. - I desember er det 46 år siden.
- Ja. - Jeg kom hjem fra college.
Det var midt på vinteren, og jeg møtte tre av vennene mine.
To av dem hadde jobbet for Union Pacific.
De ga meg to av de greiene.
De kalte dem ladere, men det var er et termisk sveiseapparat.
- Ok. - Det var fullt av fosfor og pulver.
Nettopp.
Vi tente lunten.
Det lignet på en fontene som dem man har på 4. juli.
En sånn kjeglegreie som spruter i et par minutter.
- Ja. - Men denne varte i 15 minutter.
- Ok. - Den skjøt gnister ni meter opp i luften.
Røykskyen må ha løst seg opp slik at den så ut som en UFO.
Virkelig?
Han så sikkert enden av ilden slik at det lignet
et romskipet som skjøt flammer ned i stedet for opp.
Skjøt flammen opp? Ok.
Han forklarte meg
at han hadde venner som jobbet for jernbanen,
og han beskrev apparatet som jernbanen bruker
til å sveise sammen to spor.
Kanskje han tente på den.
Vi var bare en gjeng med ungdommer som moret oss.
Ja.
Og brannsjefens sønn ga dette...
Mike Moore.
...et skinn av legitimitet.
- Ok. - Hvem ville tvile på ham?
Vi tidde om det til jeg ikke klarte det lenger.
Historien hans var troverdig, men han hadde ingenting håndfast.
Gjett hva? Det har Mike.
Nå må jeg ta det Mike sa
og sammenligne det med det som er inni det termiske sveiseapparatet
og se om det stemmer overens.
Jeg må tilbake til George
og si hva jeg tror etter å ha snakket med Darrell.
Jeg vet ikke hvordan han vil ta det.
Tekst: Linda Hansen