Jag inledde den här utredningen med en nyckelfråga:
Vilka avsikter har de här farkosterna som folk har sett i drygt 70 år?
NEVADA-AKTER VOL III
Jakten på ledtrådar har fått mig att tänka om
i fråga om var vi ska söka svaren.
Från Brasilien...
Man kan se hundratals ufon av olika former.
...till Tampico.
Det finns många fiskare som har sett saker.
Men de säger inget, för folk tror dem inte.
Med tanke på den saknade delen av videon med manet-ufot...
Det stannade plötsligt tvärt och föll ner i sjön.
...verkar det finnas en koppling till vatten som måste utforskas.
- Slå dig ner. - Tack.
Nu när Rory är tillbaka från sin utredning av Channel Islands
hoppas jag att hans data ska visa vad icke-mänskliga besökare gör i vattnet,
och hur länge de har varit där.
Vi har några saker på sonarn här som...
Det är mitt ute i nåt som borde vara en sandslätt.
Man borde inte se mycket, om nåt alls.
Om man ser nåt har det placerats där, på artificiell väg, av nån.
Titta här.
- Vad liknar det? - Ett stort flygplan.
Ja, ett flygplan, en farkost... Ett flygplan, ett flygande tefat, nåt.
Den är enorm.
Den är drygt 30 meter lång och antagligen runt 10 meter bred.
- Kan det vara ett kraschat plan? - Jag vet inte, men det är stort.
Och det är inget naturligt.
Det här föremålet... Se så stort det är.
Det är fyrkantigt.
Vad är fyrkantigt i naturen?
Man ser sällan 90-gradersvinklar.
Nej. Det ser ut som om nån har ställt en byggnad där.
Okej, så vi hade jobbat hela dagen när vi släppte ner ROV:en i vattnet.
Så fort vi hade släppt ner den...
Vänta tills du ser den här videon.
Kolla hastigheten.
Pang!
Ljuset har förändrats.
Jävlar.
Den gick från 180 m till 8 km bort på en knapp sekund.
Jäklar.
Det är som om den ville se vad ni gjorde, men på ett säkert avstånd.
Vi satte upp kameror på natten.
Vi har en till som bara är så häftig.
Det här är när alla sover, förutom nattvakten.
Säg inte att den går ner i vattnet.
Nu är den i vattnet.
Det var som fan.
Så här gör den när den tror att ingen ser. Har du nånsin sett nåt liknande?
Vit fosfor-raketer är det enda jag vet som kan hänga i luften så där,
men det är ingen nödraket för vi ser ingen rök.
Titta.
Den är i vattnet.
Jag vet inte. Jag har inga svar. Har du?
Tror du att den har en bas där nere, som i Tampico?
Så kan det vara.
Folk har sett saker som flyger på himlen och åker ner i och upp ur vattnet
i det området under lång tid.
Hur länge har den varit där? Arkeologi är din grej. Vad tror du?
Indianstammarna här har många historier om saker som flyger.
De brukar tillskriva gudarna det.
Chumash- och salinan-indianerna
har historier om ljus som de inte kan förklara.
- Sedan väldigt länge. - Ja.
Åk jorden runt. Titta på de arkeologiska dokumenten.
Indianstammarna har många
muntliga och nedskrivna historier om observationer.
Och de vet inte. Så det har pågått länge.
Vi har bara skrapat på ytan. Jag tror att det kan finnas nåt i vattnet.
Det faktum att Rory kan fånga såna bilder är en stor grej.
Jag har hört att USA:s regering har en sån video,
där ett ufo går ner i vattnet och blir ett USO,
ett oidentifierat föremål i vattnet. Jag ska visa den för några insiders,
vilket förhoppningsvis leder till att fler videor offentliggörs,
så att vi kan gå till botten med vad icke-mänsklig intelligens gör i våra hav.
Det här är inte vi. Det är nåt främmande.
Jag skickade en kopia av Rorys video till Vee,
eftersom det här är hennes expertområde.
- Hej, Vee. Såg du videon jag skickade? - Ja, jag såg den.
- Vad säger du om den som pilot? - Vad kan det vara och vad utesluter vi?
Jag letar efter ljud, vanliga flygplansrörelser,
förbränningen som kommer ur en motor, eld, nåt sorts bränsle...
- Men här fanns inget sånt. - Man måste överväga drönare.
Jag har sett drönare krascha och brinna. De är känsliga.
Att slå i vatten kan vara lika hårt som att slå i marken.
Om den åkte ner i vattnet, för man kan se refraktionen...
Jag vet inte vilken sorts drönare, med sina propellrar, som klarar det.
Antingen flyger den i luften eller så kan den dyka.
Jag vet ingen drönare som gör både och.
Det finns ett mönster här.
Den dök upp inför en massa folk, och sen försvann den.
Sen kom den tillbaka när alla sov. Vad säger du om det?
Om man ser det ur ett militärt perspektiv kan det vara ett spaningsuppdrag,
där man åker fram och tillbaka.
Men det är intressant att du nämner mönster.
Jag har diskuterat idén med några piloter. De ser ofta ljus över Stilla havet.
Jag ska träffa ett par av dem, och de ska ta med sig en video.
- Jag berättar vad jag får reda på. - Okej. Hejdå.
Sen jag började jobba med George har jag tjatat på mina pilotkontakter
för att ta reda på vilka som har sett nåt
och om de har nån insikt i vad besökarna gör här.
De kommersiella piloterna Chris och Trent stack ut,
för de har en video. Vi snackar om årtionden av flygerfarenhet.
Under lång tid var det tabu för piloter att prata om sånt här,
så det faktum att de vill visa mig filmmaterialet
gör att det känns viktigt.
Det är lite svårt att se på skärmen. Jag vänder på den.
Om du tittar här i mitten...
Sen kommer det in ljus här, från vänster sida.
Vi flög tillbaka över Stilla havet, på väg västerut.
När vi tittade norrut såg vi märkliga ljus.
Ljuset blev starkare, sen dämpades det...
Ett föremål delades i två.
Med blotta ögat kunde man se saker skickas ut
från de större och starkare ljusen.
De sköt iväg i alla olika riktningar, som sonder av nåt slag.
Det var helt klart utanför atmosfären. Sen började vi se oförklarliga rörelser.
När man spelar upp videon lite snabbare ser man en oregelbunden flygbana.
Det blev snack. Andra såg det också.
Såg du nåt där ute?
Vi såg två, kanske tre ljuskällor. De verkade kretsa i en cirkel.
- Och det rörde sig snabbt? - Ja. Jag vet inte hur långt bort det var.
Det var för snabbt för nåt jag känner till.
Jag jobbade igår kväll, och vi fick in liknande rapporter.
Flygledningen, då?
- Tyvärr har vi ingen kontakt över havet. - Allvarligt? Har ni ingen kontakt?
Det går via satellit. Vi messar vår position.
Det är klart de visar sig just då.
Jag får höra att fenomenet gör en intelligent beräkning.
Som med Rorys anomali visar sig skeppen i situationer som vi inte kan kontrollera,
där det är svårt att samla in data om deras mönster.
Det är som om de vill visa vem som har kontrollen.
Hur många observationer skulle ni säga att ni har gjort?
En av tre gånger ser jag nåt oförklarligt.
Det är ofta.
- Och alltid i områden utan kommunikation. - Ja, absolut.
Det måste komma ut att allt inte går att förklara.
Det är det som sker nu,
inte bara här i USA, utan över hela världen.
Pentagon har precis släppt en omfattande rapport om UAP:er.
Där skriver försvarsdepartementet
att det inte finns några bevis på utomjordiska besök.
Befängt.
Förra året öppnade Pentagon AARO,
ett nytt kontor för att undersöka alla sorters UAP:er,
oidentifierade anomala fenomen.
AARO skulle sammanställa ett historiskt register
över alla amerikanska regeringsprogram som har undersökt ufon de senaste 75 åren.
Enligt Pentagon finns det inga utomjordiska kroppar,
inga kraschade farkoster och ingen mörkläggning.
De hittade inga bevis som tyder på
att USA:s regering eller industri innehar utomjordisk teknologi.
De tillbringade 18 månader med att gå igenom enorma mängder information,
insamlad av andra regeringsprogram, och fastslog sen bestämt:
"Gå vidare, här finns inget att se." Det är löjligt.
AARO har inte hittat bevis på att nån av regeringens utredningar
bekräftar att en UAP-observation representerar utomjordisk teknologi.
Jag har läst regeringens akter. Jag har kopior av allt material.
Jag kan säkert säga att AARO-rapporten är en fullständig mörkläggning.
Men nån som vet säkert är en insider som Chris Mellon.
Jag ville prata om AARO-rapporten. I början var vi alla hoppfulla
att uppmärksamheten från media, från kongressen,
skulle leda till att vi fick en förståelse för allt.
Den är sämre än väntat.
Den är full av absurda misstag, referenser och påståenden.
De har ändrat standarden
för hur vi jobbar inom underrättelsetjänsten,
och vad som anses vara bevis.
Vi säger inte "oidentifierat" eller "oförklarat".
Vi säger bara "otillräcklig data".
Tror du att UAP:er utgör ett hot mot nationell säkerhet?
Ja. Teknologin vi mötte var överlägsen vår egen.
Det är nåt som kan resa ut i rymden, falla ner på några sekunder,
göra vad den vill och sen försvinna. Och vi har inget att sätta emot, inget.
Tyvärr blev slutsatserna lättvindigt accepterade och rapporterade av media
utan att ha konsulterat nån som är expert på ämnet.
Ja, planen verkade vara att få ut rubriken
så kongressen skulle läsa den och förhoppningsvis gå vidare till annat.
Den är helt klar halvdan. Vi måste fortsätta studera fenomenet,
försöka gå till botten med det och hitta svar.
Och om den här slarviga rapporten
skadar ansträngningarna att göra det, så skadar det landets säkerhet,
samt vetenskapen, snarare än förbättrar den.
Det som oroar mig med AARO-rapporten är
att den avskräcker kongressen från att ställa frågor,
mainstream-medier från att följa upp storyn
och akademiker från att utreda och forska i det.
Det är avgörande för att försöka besvara frågorna,
nu när vi gör framsteg med vattnet.
Men vi kan lära oss nåt av det: Vi kan inte räkna med
att Pentagon talar sanning om ufo-frågan och berättar vad de vet.
Om de går så långt för att misskreditera ämnet
visar det att vi måste göra det här själva.
Jag ska skriva en rapport som motvikt till AARO:s mörkläggning
och lämna in den till kongressen.
Det första jag ska göra för att skriva vår motrapport till AARO
är att hitta folk som vittnade inför AARO, som gav dem information.
Jag ska försöka verifiera, ta reda på vad de har sagt
och se till att de får hearingen de förtjänar.
Vittnena berättade allt de visste, i tron om att AARO skulle
behandla informationen med respekt och undersöka den, vilket de inte gjorde.
En kille jag har pratat med flera gånger är Michael Herrera.
Jag kan ta dig till en av platserna som bevisar att det här existerar.
Michael Herrera vittnade inför AARO och påstår sig ha kontakt med folk
som kan bevisa att det finns program för demontering av ufon.
Jag har försökt ordna ett möte i flera veckor,
men han har varit motvillig.
Jag vet med säkerhet att element inom amerikanska regeringen och militären
har skrämt potentiella vittnen. Det hände mig 1989.
När jag först utredde de vilda historierna om Area 51 bad jag om information.
Jag sa i sändning:
"Jag vet att det finns personer som vet mer om programmet,
hemligheten där ute i öknen, än de har berättat.
Kontakta mig."
Och många gjorde det.
Sen fick sex av dem, den ena efter den andra,
som jag hade pratat med via telefonen på KLS-TV,
besök av regeringsagenter som sa åt dem att hålla tyst.
Och några av dem blev hotade.
Michael Herrera har också blivit hotad,
men han anser att hans historia är för viktig för att svepas åt sidan.
Det är en ambitiös historia.
Jag hoppas kunna bekräfta hans påståenden om den här otroliga teknologin.
Om det visar sig vara sant och verifierbart
kan det göra mycket för att avslöja AARO-rapporten för den rökridå den är.
- Hur är det? - Bra. Hur mår du?
- Nu gäller det. Kul att träffas. - Detsamma.
- Du lämnade en redogörelse till AARO. - Ja.
Den togs inte på allvar. Deras rapport bevisar det.
- Varken din eller andras. - De gav ut felaktig information.
- Du var i djungeln i Indonesien. - Ja.
- Vad såg du? - Nåt oförglömligt.
Vi var på humanitärt uppdrag 2009,
till följd av en jordbävning i västra delen av Sumatra.
Vi var positionerade på en kulle.
Vi vände oss från söder till norr och såg nåt där som...
Det var växtlighet på toppen av kullen som dolde det, så man såg bara en del.
- Pratar du om ett ufo? - Korrekt.
Vi såg nåt som roterade, och färger som skiftade.
Det gick från ljusgrått till svart och allt däremellan.
- Hur stort var det? - Cirka 90 meter.
- Nittio meter? - Korrekt.
Det såg ut som en pyramid på toppen.
Vi bestämde oss för att gå ner i en glänta som var ganska öppen.
Då kunde vi se det i sin helhet.
Det kusliga var hur det svävade på plats, och roterade medurs.
Det var som hugget ur sten och roterade och rörde sig.
Det var ljudlöst förutom ett...
Det lät inte gällt, utan som en transformator eller gitarrförstärkare.
- Som ett surr? - Ja.
Det förändrades inte gradvis, utan det var bara ett konstant ljud.
Men det såg ut att vara tillverkat. Det hade nitar och skarvar.
Jag har hört av personer som har sett utomjordiska farkoster
att de inte har några skarvar eller nåt som visar att de är hopbyggda.
- Så det var vårt? - Ja.
- Designat efter nåt främmande? - Ja, från demonterad teknologi.
Jag hade video och bilder på det.
Jag lämnade min kamera på min hylla, och nån tog minneskortet och batteriet.
Nån plockade ur dem.
- Så det är borta? - Ja.
- Vart tog det vägen? - Ingen aning.
Det kan vara i nåns kassaskåp, i en akt... Jag har ingen aning.
Vi pratade inte om det med nån, för hela grejen låter så osannolik.
Det är otrolig historia du berättar. Den är fantastisk.
Så du vittnade inför Senate Select Committee on Intelligence?
- Eller mötte dem? - Ja. De tror mig.
De ser mig som trovärdig.
De har fått kännedom om andra personer som vet vad jag har varit med om.
De har fått namnen på killarna som var med mig.
- Kan du ge mig några av namnen? - Nej.
- Okej, så hittills har vi ditt ord. - Korrekt.
Men vi pratade tidigare, och du sa att det kommer nåt som bekräftar det här.
Ge oss det vi behöver. Var är bevisen? När får vi veta?
Ge mig en tidsram.
Jag förstår att alla vill att allt ska avslöjas.
Jag är också otålig.
Men eftersom jag vet vad som pågår förstår jag varför det tar tid.
Men jag säger så här:
Det kommer snart offentliggöras information
med faktiska bevis som bekräftar det här.
- När? Har du nån aning? - Inom de närmaste månaderna.
- Inom månader? - Korrekt. Jag kan inte säga mer.
- Och det bekräftar det du säger? - Korrekt.
Jag önskar att jag kunde gå in mer i detalj,
men jag kan säga att det blir nåt som... Det kommer att chockera.
Jag ville träffa Michael Herrera för att få information,
namn, platser och konkret information som skulle bevisa hans historia.
Han säger att det är månader bort. Det oroar mig, för chansen går oss förbi.
Vi kanske inte har den tiden. Motståndet är verkligt.
Det blir allt svårare för oss att få vittnen att träda fram.
Vi behöver konkreta bevis för att bestrida AARO-rapporten.
Jag har funderat på nästa steg.
Det bästa sättet att bestrida en rapport som förnekar all icke-mänsklig intelligens
är att ta fram påtagliga, fysiska bevis på icke-mänsklig kontakt
som inte bara kan avfärdas.
Vid det här laget är många blasé. De tänker:
"Visa mig ufot. Visa mig de döda utomjordingarna.
Jag tror inget förrän jag har sett det."
De kommer aldrig öppna hangardörrarna och säga:
"Där har ni ufona. Ta en titt."
Det kommer aldrig att hända. Vi måste själva gräva fram informationen.
Ufo-utredare skulle säga
att insamlat kraschmaterial är den heliga graalen.
Vi pratar om okända farkoster, möjligtvis icke-mänskliga,
som kraschar och lämnar vrakdelar eller annat material på nedslagsplatsen.
Det finns många bevis på att man samlar in kraschmaterial.
Ett program hette Blue Fly. Ett annat hette Moon Dust.
De militärenheternas uppdrag var att hämta sånt som föll från himlen.
Det kunde vara ryska satelliter, men vissa saker var ganska exotiska,
mer exotiska än en satellit byggd av människan.
Om regeringen eller försvarsentreprenörer har det så hostar de inte upp det.
Men som tur är finns det forskare som har vågat ta prover
från påstådda nedslagsplatser och analysera dem.
Idag ska vi träffa två av de bästa. Jacques Vallée är en gigant inom området.
Han har skrivit runt 12 framstående böcker
som har förändrat hur ufon utreds.
Dr Gary Nolan är läkare
och har patenterat ett antal avancerade medicinska apparater.
Några som har använts för att analysera människor
och sjukdomar hos människor kan även analysera material.
Vi börjar så här: insamling av kraschmaterial, bråte...
Ge mig helhetsbilden. Vad vet vi?
Det finns en lång historia bland de grupper
som forskar om det, samlar in prover, analyserar dem och så vidare.
Mycket av det vi vet kommer från folk som är på insidan och som har trätt fram
och sagt att USA:s regering har hämtat de här föremålen.
Och andra regeringar också.
Historien började med Roswell.
År 1947 sa USA:s flygvapen att man hade samlat in ett flygande tefat.
Historien kom inte från ufo-folk, utan från flygvapnet.
De gick ut och sa: "Vi hittade ett kraschat tefat."
Rubriken spreds världen över.
Inom 24 timmar ändrade de sig, ändrade tonläget.
De sa: "Nej, det är inget tefat. Det är bara en väderballong."
Roswell var den första, men det har förekommit dussintals andra,
rapporterade av pålitliga vittnen. Kingman i Arizona år 1953.
Flera ufon sågs i en kurvstridsformation över Kingman.
Några av dem föll från himlen.
Ett militärteam hämtade upp dem och tog dem till Nevada.
Det var ett fall i Del Rio i Texas.
Ett annat i Cape Girardeau i Missouri, med dussintals vittnen som bekräftar det.
Vi har Kecksburg-fallet. Vi vet inte vad det var.
Allmänheten fick inte se det, och det fördes bort.
Finns det en möjlig ufo-kraschplats där vi kan ta nya prover för analys?
Council Bluffs vore ett alternativ.
Man såg ett föremål i Council Bluffs i mitten av 70-talet.
Folk gick igenom parken på kvällen när de såg nåt på himlen.
Det var en massa av smält material som föll ner.
Det som lockade mig till fallet var hur noggranna de var.
Nån kollade om det fanns hyttor i närheten
som kunde producera så mycket material och släppa det på ett fält.
Var det en meteor?
Den hade inte lämnat efter sig smält massa, utan en nedslagskrater.
Så, det var nåt där. Vittnena såg det.
Sen har vi materialet som man antingen tappade eller lämnade kvar.
Eftersom regeringen inte konfiskerade bevis i Council Bluffs
tror dr Nolan och dr Vallée att man kan få tag på fler prover.
Vad kan vi lära oss av att analysera materialet?
Kan konstruktionen visa hur det flyger, hur det funkar,
och hur det gör de mirakulösa sakerna som ufon gör?
Om nåt har byggts i en tyngdlös miljö vet vi att det inte var vi.
Vi kan inte tillverka saker i rymden. Det skulle vara ett stort genombrott.
MOJAVEÖKNEN
Om vi ska lägga fram fallet som bevis på utomjordisk aktivitet
måste vi vara helt säkra.
Jag har hört att det finns vittnen som kan tala offentligt nu,
för första gången på över 40 år.
Men tack vare AARO-rapporten kanske de väljer att tiga igen.
Men en annan sak jag upptäckte
är att minst en person hävdar att det är en bluff.
Så fort man har en historia om ett kraschat eller upphämtat ufo
dyker det upp personer som vill motbevisa den.
- Läget, George? - Hur mår du?
Doug ska få hjälpa mig utforska alla vinklar av historien.
Jag började kolla på ufo-historier på 80-talet,
när jag hörde rykten om vad som pågick här i Nevadaöknen,
om att det fanns kraschade flygande tefat, ufon,
som USA:s regering och försvarsentreprenörer
hade försökt ta isär för att förstå hur de funkar.
Frågan är om de har gömt dem hos nåt privat företag,
nån försvarsentreprenör, för att lista ut hur teknologin funkar?
Jag tror det, men AARO-rapporten motsäger det.
Om utomjordisk teknologi
hade landat på jorden och samlats in av USA:s regering
kan jag med säkerhet säga och lova att väldigt få personer skulle få se den.
Just nu råder stort motstånd i Washington.
Försvarsindustrin har enorm makt i Capitol Hill.
- Beltway-banditer. - Ja, och de står verkligen emot.
Jag vet inte om vi nånsin får dem att hosta upp det.
Om de listar ut hur det funkar skulle det vara värt biljoner.
Det skulle förändra världsekonomin, så de avslöjar nog inget.
- Men jag träffade Nolan och Vallée. - Okej.
De berättade var vi kanske kan få tag på utomjordiskt material.
- Council Bluffs i Iowa? - Ja. Det var där det hände.
Så planen för oss är att försöka ta fler prover om vi kan.
Jacques Vallée och Gary Nolan pratade aldrig med vittnena.
Jag hoppas att du når dem innan de ångrar sig.
- Får jag det här? - Ja.
Okej, fantastiskt.
Nu kör vi in i Council Bluffs i Iowa.
Det var här händelsen inträffade i december 1977.
Först ska jag träffa en kille som heter Jason Offutt.
Jag hittade hans artikel på nätet. Han har forskat en hel del om händelsen.
Jag hoppas få kontaktinformation
till ett ögonvittne som var på platsen då.
Hej.
Jag bad Jason möta mig på biblioteket.
Biblioteket har mikroficher från 70-talet,
så de har information som jag inte kunde hitta på nätet.
Jag har tagit fram en artikel här. Jag ska skanna fram den.
Här ser ni... Det är från dagen efter incidenten.
"Den mystiska metallen..."
"...faller från himlen."
Varför står det inte på förstasidan? Det är begravt bland dödsannonserna.
Så, 10B.
Den första man nämner är biträdande brandchef Jack Moore.
Jag pratade med hans son Mike om det. Han var förstahandsvittne.
Mike och hans fru körde genom parken vid kl. 19.45
när de såg ett starkt, rött sken.
Han trodde att det kom från Eppley flygfält i närheten.
- Ja. - Det rörde sig inte.
Sen kom helt plötsligt ett rött klot, ett mindre ett, ut ur det.
Jack Moores son heter Mike Moore.
- Han bor här. - Ja, han är kvar här.
- Då kan du gissa min nästa fråga. - Ja, det kan jag.
Jason sa på biblioteket att han skulle sätta mig i kontakt med Mike.
Mike har varit ovillig att prata om det tidigare,
men nu verkar han vara redo att lätta hjärtat.
Mike frågade: "Vill du göra nåt imorgon eller..."
Nej, idag.
Han var där. Han såg det med sina egna ögon.
Jag vill att han berättar sin historia. Sen kan jag göra en bedömning.
Jag kan berätta vad jag såg och visa var jag såg det.
Gärna.
- Var du ensam? - Jag hade min exfru med mig.
Så, du körde bilen, och din exfru var med. Berätta om upplevelsen.
Jag körde här. Det var där borta som jag såg det komma ner från himlen.
Först trodde jag att det var ett plan, men sen såg jag att det gick rakt ner.
Det fanns inga lampor på nån vingspets eller liknande.
Det gick rakt ner istället för att göra en sista inflygning.
- Sen sa hon att hon hade sett nåt sväva. - I samma riktning?
Ja, åt det hållet vi åker nu. Det var ovanför oss.
Jag försöker känna av om Mikes berättelse är trovärdig.
Om jag hade sett det han såg hade jag slagit på instrumentbrädan.
Men sån är jag.
Andra människor uppfattar och bemöter surrealistiska saker på andra sätt.
Det slog ner här på sluttningen.
- Här? - Häromkring.
Ja, det var här det slog ner.
Brandkåren tillkallades, för hela sluttningen fattade eld.
- Hur stort område brann? - Ungefär 1,2 gånger 1,8 meter.
- Och metallen var här. - Den låg här.
Och den läckte?
- Ja, den rann ner här. - Men stelnade.
Ja, jag åkte tillbaka och hämtade det här.
- Jävlar. Får jag ta på det? - Ja, varsågod.
Vad i...
Jag förstår vad du menar med bubbl... Jäklar, den är tung.
Jag slog till den med en 4 kg tung slägga, men inget hände.
Jag kan inte skära den med blåslampa, fila ner den eller böja den.
När jag kom hit var det nåt blått i metallen.
Det påminde om fotolamporna från 50- och 60-talet.
- De blå. - Ja, i en kamera eller så.
De var där och smälte inte. De var som bitar.
Det ser ut som en sten, men den är väldigt tung.
Jag vet inte vad det silvriga på kanten är,
särskilt där vid mitt första finger.
Jag tyckte att det såg ut som en sten.
Men sen kände jag densiteten och tänkte: "Oj, det här är..."
Det jag trodde vägde ett kilo, vägde ungefär fem till sju kilo.
Jag minns att min pappa sa att han inte visste vad det var.
Jag vill gärna testa det här och ta reda på det.
Du kan få ta med dig en bit som du kan testa.
- Du får tillbaka den. - Jag vill bara veta vad det är.
Medan Doug samlar bevis på en möjlig ufo-krasch i Iowa
ska jag tackla den grundläggande premissen i AARO-rapporten:
Att allt folk påstår är ufon
kan bortförklaras som naturfenomen eller mänsklig teknologi.
Vi är i Kaliforniens vinregion för att träffa en svensk astronom,
dr Beatrice Villarroel.
Hon är en dekorerad forskare och professor och har precis publicerat
en ny explosiv forskningsartikel om ljusanomalier som kan likna satelliter,
men som fångades innan människan hade den teknologin.
Man menar att en avancerad civilisation
kan ha skickat ut miljontals sonder i galaxen,
i jakt på andra civilisationer, annan intelligens.
De har opererat i vårt luftrum, nära vår planet.
Jag ser fram emot att få veta vilka bevis de har samlat in.
Berätta hur du letade upp de här möjliga utomjordiska sonderna.
Palomar Sky Survey har digitaliserat en samling sonder.
Alla kommer åt dem på nätet. Vi har laddat ner bilderna,
jämfört dem med himlen idag och tittat på skillnaderna.
Fanns det nåt där på 50-talet som inte finns där idag?
Här ser du nio stjärnor. De ser alla ut som stjärnor.
Tittar man 30 år senare så är stjärnorna borta.
- De var där, men nu är de borta. - Precis.
Det är fem år före Sputnik.
- Det är inte vi. - Nej.
Vi har inget där som jag känner till, särskilt inte så högt upp.
Med antagandet att bilderna är äkta astronomiska observationer.
Och du har tittat på olika...
Vi har inte hittat några problem. Det kan inte uteslutas.
Det finns alltid en skrämmande möjlighet
att vi har missat en instrumentell förklaring.
Men det finns ingen astrofysisk förklaring.
Och inte heller nån uppenbar instrumentell förklaring.
- Kan du ge mig fler exempel? - Ja, jag har två här.
Här ser man fem transienter i juli 1952, som sen är försvunna.
Juli 1952 sticker ut. Det datumet ringer en klocka.
Det var då överflygningarna i Washington ägde rum.
I juli 1952 dök ufon upp över huvudstaden två helger i rad.
De upptäcktes på radar. De sågs av piloter i luften.
Man skickade flygplan efter dem. Så fort de kom nära stack ufona.
Så har vi det sista exemplet, som hittades av min kollega i Madrid,
Enrique Solano.
- Titta på de här vackra stjärnorna. - När var det här?
Det är från den 19 juli 1952. Där ser vi tre föremål. Sen är de borta.
Så den spännande möjligheten är att det är nåt utomjordiskt.
Det är en möjlighet,
eller så ligger ny astrofysik bakom det, nåt bortom vår fantasi.
En farkost, mycket närmare jorden än stjärnor.
Jag måste vara öppen för allt.
Det är ett fantastiskt sammanträffande. Det är logiskt,
att en utomjordisk civilisation skulle skicka sonder.
- För vi har skickat ut sonder. - Precis, vi har Voyager 1, Pioneer...
Om vi kan göra det, varför skulle inte de kunna göra det?
De kan ha tillverkat och skickat ut tusentals eller miljontals sonder.
Vi har sett att utomjordingarnas intresse för oss
har att göra med vetenskap eller forskning.
De här möjliga utomjordiska sonderna
är ännu en datapunkt som kan förklara vad de gör här.
En sak är säker:
AARO kan inte avskriva bevisen som satelliter, Starlink eller drönare.
Om nåt så kan det vara en avancerad arts version av teknologin.
Men vad tänker de göra med den? Det är det jag hoppas ta reda på.
George berättade inledningsvis att nån hävdade att fallet var en bluff.
Jag ska träffa Darrell Livengood.
Han hävdar att han hittade på hela historien 1977.
Jag hatar att gå in i en intervju med misstänksamhet.
Jag ska hålla ett öppet sinne, men jag måste nog grilla honom lite.
Berätta allt. Jag lyssnar.
- I december är det 46 år. - Ja.
Jag var hemma från college. Det var vinter.
Jag träffade tre kompisar. Två av dem hade jobbat för Union Pacific.
De gav mig två apparater.
De kallade dem "charges", men det var en svetsanordning.
- Okej. - Den var full av fosfor och krut.
- Jaha. - Man tände stubinen...
Och det liknade en sån där fontän man har på självständighetsdagen.
- En kon som sprutar i några minuter. - Ja.
- Men den här höll på i en kvart. - Okej.
Och den sköt gnistor tio meter upp i luften.
Rökpelaren måste ha skingrats så den såg ut som ett ufo.
Jaså?
Han såg nog slutet av det hela, så det såg ut
som om rymdskeppet åkte ner fast lågan åkte upp.
Lågan åkte upp... Okej.
När han berättade att han hade vänner som jobbade på järnvägen,
och när han beskrev apparaten som de använder
och sa att den används för att svetsa ihop spår...
Så han kanske antände den.
- Vi var bara ungar som hade kul. - Ja.
- Och brandchefens son... - Mike Moore.
Han fick det att framstå som äkta. Vem skulle tvivla på hans ord?
Och vi höll tyst, tills jag inte kunde hålla tyst längre.
Hans historia var ganska trovärdig, men han har inga påtagliga bevis.
Men det har Mike. Så nu får jag ta det Mike gav mig
och jämföra det med vad som finns i svetsanordningen.
Jag måste träffa George och berätta hur jag tänker efter mötet med Darrell.
Jag vet inte hur han kommer att ta det.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson