RESTAURANTUL LUI VICKIE
L-am trimis pe Doug la Council Bluffs să caute dovezi despre căderea unui OZN,
ca să pot infirma raportul AARO,
care susține că nu există nimic de genul acesta.
Aștept să aud cum a fost în Iowa.
- Doamne! - Ce ai descoperit?
M-am întâlnit cu Mike acolo.
M-a dus fix la locul cu pricina, într-un parc de pe malul unui lac.
Era cu Chris, soția lui de pe atunci.
A zis că au văzut un obiect căzând din cer.
Au făcut cercetări.
Când Mike a ajuns cu Chris, a spus că arăta ca magma.
A adunat niște materiale de acolo,
ți le arăt imediat.
- Bine. - Fii atent aici!
- E ca zgura. - Da.
E foarte dură. Eu nu pot s-o rup.
Am testat-o cu un magnet. Anumite părți sunt magnetice.
Și asta m-a derutat, fiindcă nu e fier dacă doar anumite porțiuni sunt magnetice.
În tabelul lui Mendeleev
doar trei minereuri naturale magnetice
se găsesc pe Terra.
Fierul e unul dintre ele, dar ăsta nu e fier.
M-am gândit că o fi vreun aliaj.
Cum a ajuns acolo?
- M-ai trimis la Darrell. - Da.
El a zis: „Nu e din spațiu. Îți spun, eu am făcut asta.”
Și ce explicație a oferit? Ce căuta acolo?
Union Pacific Railroad are sediul în Omaha. Mulți lucrau la căile ferate.
Niște prieteni aveau un sistem de sudură termică...
Da.
Cică au ieșit acolo,
au băut niște beri, au pus sistemul pe deal,
pe cel despre care vorbeau Mike și Chris,
și l-au aprins, pe post de foc de artificii.
Deci chiar cădea ceva din cer.
Dar Darrell a zis că luminile urcau,
nu că ar fi coborât.
Trebuie să testăm serios ambele posibilități.
E un material extraterestru sau e doar o farsă?
Vom vedea.
PE URMELE EXTRATEREȘTRILOR
I-am trimis materialele lui Garry Nolan, la Stanford.
În așteptarea rezultatelor,
mă întâlnesc cu experți în explozibili din Texas,
să văd dacă vor confirma faptul că e o farsă,
că OZN-urile au fost rezultatul unei explozii de termit
și că, de fapt, asta e ceea ce au văzut martorii oculari.
Să nu uităm de raportul AARO.
Mii de mărturii au fost acum anulate
cu o baghetă magică de AARO,
care infirmă existența unor fenomene inexplicabile.
Toate sunt perfect normale.
Dar explicațiile astea nu prea sunt testate.
Eu am făcut lumină în multe cazuri și chiar cred că există ceva neelucidat.
Dar încerc să fiu imparțial în astfel de cazuri
și să văd ce rămâne la final.
LABORATORUL POLIGONULUI DE TESTE
- George Knapp. - Încântat. Jake.
Eu sunt Sean.
Mă bucur să vă cunosc. V-am dat deja câteva detalii.
M-am gândit să reanalizăm povestea din Council Bluffs.
Nu sunt multe cazuri în lume cu materiale aparent căzute dintr-un OZN.
E important să ne dăm seama
dacă materialul poate fi explicat de o explozie de termit la sol.
Dacă nu, misterul rămâne.
Am lucrat cu grenade cu termit și cu altele, nu cu material de sudură.
Dar putem recrea un dispozitiv de sudură cu termit,
după ce am studiat sudura de la căile ferate.
Vom face un test,
să vedem cum arată materialul și cât de veridic e scenariul acesta.
Incidentul a avut loc iarna, pe zăpadă.
O să recreăm condițiile cu gheață.
- Să le aruncăm în aer! - Sigur.
Aici e termitul.
E o cutie de metal cu strat ceramic, ca să reziste la căldură.
Conține 2,26 kg de termit.
Asta ar folosi un muncitor feroviar pentru a suda șinele?
Exact. Aceeași concentrație de compus, zero diferențe.
Termitul se aprinde greu.
Nu ajunge să-i dai foc cu un chibrit.
Trebuie topit aluminiul, ca să intre în reacție cu oxidul de fier.
Dar se încheie doar când arde totul sau o privezi de oxigen.
În mod normal, îl îndrepți în jos, ca să topească linia.
- Noi îl ținem în sus. - Corect.
E un caz foarte important.
E cam unicul din cadrul fenomenului OZN în care există multiple dovezi,
într-un moment în care AARO, de la DoD,
încearcă să discrediteze subiectul.
E important să facem tot ce putem
pentru a-i testa veridicitatea, mai ales că apărut acel farsor.
- Ești gata? - Da.
Foc în trei, doi, unu...
Asta e.
Asta a fost tot, nu?
Da.
Au sărit câteva scântei.
Cam cât de sus? La șase metri?
Cel mult, da.
Încerc să-mi imaginez în ce împrejurări
ar fi crezut cineva că... A fost interesant,
dar martorii au descris ceva mai spectaculos.
Da. Nu e foarte spectaculos. Seamănă cu un foc de artificii.
Arăta ca o candelă romană de 4 iulie.
Nu seamănă deloc cu fenomenul descris de martori în decembrie 1977,
vizibil de la distanțe mari și produs în înaltul cerului.
Bine.
Aici se vede materialul ars.
Sunt bucăți mici, solidificate, concentrate mai ales aici.
Zgura de la Council Bluffs...
Avem câteva kilograme. Aici e foarte puțină.
Trebuia mult mai mult termit decât putea să aducă un singur individ.
„Da, am aprins niște termit și s-a ridicat frumos.”
Noi suntem profesioniști, și nici așa n-a fost ușor.
Dar să zici că ai aprins niște termit de la căile ferate...
E cam prea de tot.
LOCUINȚA LUI GEORGE
Am vești de la dr. Garry Nolan, de la Stanford.
Are rezultatele.
E gata să ne spună ce-i cu materialul de la Council Bluffs.
I-am dat o mostră uriașă de zgură de la acest incident.
Sperăm să ne spună ce compoziție chimică are,
cum a fost creat și de unde ar putea proveni.
Asta ne-ar ajuta să demontăm raportul AARO.
Dr. Nolan! Garry! Ce faci?
- Bine. Tu? - Mă bucur să te văd.
Council Bluffs.
Ți-am trimis niște materiale.
Știu că ți-e cunoscut cazul. Spune-ne ce ai descoperit.
Sigur. Am extras trei fragmente din mostra primită de la tine.
Și mostra era cam atât de mare.
- Era uriașă. - Da.
Am observat că erau multe bule în ea.
Când am bătut într-una, a sunat a gol.
M-am gândit că ar fi bine
să extrag o mostră din interior,
fiindcă a stat neatinsă timp de 50 de ani.
Mostra conține în principal titan, magneziu, aluminiu,
siliciu și fier.
Mixtura nu era omogenă.
În funcție de locul verificat,
găseai cantități diferite de fier, titan aluminiu sau siliciu.
Concluzia imediată ar fi
că acesta e rezultatul
unui proces industrial de prelucrare.
Dar m-a deranjat de la bun început
ideea că ar fi fost termit.
Da.
Termitul comun e, de fapt, un amestec de rugină și de aluminiu.
Rugina e oxidul.
Oferă energia necesară pentru arderea aluminiului.
Dar materialul nu conținea oxizi de aluminiu.
Deci ideea că ar avea vreo legătură cu termitul pică din start.
Eu zic că misterul rămâne.
Nu știm ce e.
Ai întâlnit vreun metal rar, vreun element nedescoperit?
Te-ai aștepta să găsești așa ceva?
Sau, dacă tot sunt de mult aici, poate folosesc materiale terestre, nu?
Da, e posibil.
Nu zbori până pe Alfa Centauri să faci un volan,
ai materialele necesare și aici.
Cum îți explici
căderea acestui material de pe o navă, dacă, într-adevăr, asta era?
E pură speculație,
dar poate că e consecința unui proces eșuat,
iar materialul trebuia aruncat.
Au fost destule cazuri în care diferite FAN-uri,
după descrierile martorilor, păreau să aibă probleme.
Eu zic că e și asta o posibilitate.
Materialul acesta nu e dovada concludentă.
Nu știm cine l-a făcut și de ce. Misterul rămâne neelucidat.
Nu ajunge pentru desființarea raportului AARO,
dar există și alte dovezi, fenomene văzute de mulți,
care ar contracara raportul AARO
și ar arăta că avem aici inteligență de origine non-umană.
Fenomenele la care au fost martori simultan sute sau mii de oameni
ar putea oferi dovada de netăgăduit a inteligenței extraterestre
necesare raportului meu, dacă poate fi validată.
Fenomenele văzute de mulți oameni sunt excepțiile.
Nu se întâmplă prea des.
Eu cred că îi vedem doar când ne permit ei asta.
Uneori, abia îi întrezărim. Pare a fi o demonstrație de forță.
Poate că vor să ne inspire, să ne arate
la ce se poate ajunge și că noi suntem încă departe.
Dacă AARO nu-și face datoria
și nu oferă răspunsurile scontate,
o vom face noi,
cât mai sunt oameni dispuși să vorbească.
În 1954, un meci de fotbal din Florența, Italia, s-a întrerupt
când zece mii de spectatori și jucătorii de pe teren
au văzut un obiect ciudat deasupra stadionului.
Alte obiecte ciudate au fost văzute în toată țara.
Mai e și valul de apariții din Belgia, între 1989 și 1990.
Mii de belgieni au privit două avioane F-16 urmărind un OZN triunghiular imens
timp de o oră, fără a reuși să-l intercepteze.
Dar cel mai important OZN văzut de multă lume
rămâne cel din inima unui mare oraș american,
fenomenul cunoscut drept „luminile din Phoenix”.
Mulți se întreabă ce au văzut pe cerul din Arizona.
Era o aeronavă militară secretă sau vizitatori din spațiu?
La incidentul din Phoenix au asistat mii de oameni. S-au făcut fotografii.
În 1997, mii de martori au privit înmărmuriți
o formație luminoasă în formă de bumerang care a survolat în tăcere orașul Phoenix.
Luminile din Phoenix sunt uriașe, și la propriu, și la figurat.
Martorii au descris
un bumerang imens, cam cât vreo trei terenuri de fotbal.
Martorii au crezut că luminile separate zboară în formație,
dar au înțeles rapid că, de fapt, alcătuiau un singur obiect imens.
E uriaș și în sens figurat, din cauza anvergurii acestui eveniment.
Au existat mii de martori și a durat ore bune.
Aceasta e înregistrarea unui amator din acea seară de martie.
Unii au văzut luminile la 160 km nord de Phoenix, iar alții, deasupra orașului.
S-a tot încercat demontarea acestui caz.
Guvernatorul Arizonei
l-a persiflat, apărând cu un tip în costum de extraterestru.
Îi rog pe agentul Stein și pe colegii lui să aducă acuzatul
în încăpere, ca să-l putem privi cu toții.
Armata a declarat inițial
că nu aveau aparate în aer, deci n-au fost ei.
Ulterior, și-au amintit că erau contramăsuri termice.
Niște avioane A-10 le aruncaseră și asta a văzut lumea.
O explicație total inacceptabilă,
având în vedere ce au văzut și au înregistrat oamenii.
Dar a funcționat, căci, 37 de ani mai târziu,
cazul a fost complet dat uitării.
Vreau să aflu exact ce s-a întâmplat, pentru AARO și pentru public,
ca să se înțeleagă
cum e ascuns adevărul despre inteligențele non-umane.
Am informații despre martori din oraș
ale căror relatări au fost luate în zeflemea.
I-a determinat să discute și să păstreze cazul de actualitate.
Jură că ceea ce au văzut în seara aia a fost o navă non-umană.
Și mulți cred că n-a fost ceva unic,
ci s-a tot repetat de-a lungul anilor.
Tom King e un exemplu.
Era aici pe atunci și spune că lumini identice
cu cele care alcătuiau uriașul bumerang
apar încă pe cerul din Phoenix. Le-a filmat.
- Bună! - Tom King. Încântat.
Unii dezvoltă o obsesie, înregistrează tot ce văd pe cer,
păsări, avioane, sateliți, baloane, și le clasifică drept OZN-uri.
Mă interesează activitatea lui Tom King
și vreau să văd ce a filmat.
Mă simt ca pe puntea navei Enterprise.
Da. Îl numesc „laboratorul OZN”.
Am camere 4K îndreptate către cele patru puncte cardinale
și una panoramică. Aceasta acoperă tot cerul.
Sunt pe acoperiș. Rezistă la intemperii și la căldura din Phoenix.
Abia pe la 70 de grade Celsius sunt scoase din funcțiune.
Ai făcut vreodată totalul costurilor
sau nu vrei să știi?
Mi-aș lua un Ferrari foarte frumos. Un model chiar bun.
Nu mă mir că Tom a investit atât în operațiunea sa de monitorizare.
Te afectează profund.
Când realizezi că mai există ceva,
că nu suntem singuri, ești profund afectat. Eu asta am pățit.
Acesta e așa-numitul tub verde. E un verde electric.
Emite propria sa lumină.
- Pulsează. - Da. Nu e o reflexie.
Aș putea avea un doctorat în asta, dar n-am mai văzut așa ceva.
Tu ai mai văzut așa ceva?
Nu.
Asta e o înregistrare extrem de interesantă.
E de anul trecut.
Se vede o sferă albă, luminoasă.
Iar aici
am folosit un program numit Keonova,
ca să urmăresc traiectoria zborului.
Se vede clar
că are o traiectorie ca a mașinilor de curse.
Descrie un arc de cerc. Tiparul se repetă de două ori.
E prea sus ca să fie pasăre.
E de două ori mai sus decât avioanele
care decolează sau care vin la aterizare în Sky Harbor.
Zona asta e spațiu aerian restricționat.
Se vede și un avion acum.
Obiectele sunt deasupra acestor avioane.
E incredibil.
Avansează în direcția aia și face brusc o întoarcere de 180 de grade.
Acum merge înapoi și mai descrie un „M”.
- E foarte ciudat. - E clar controlat de o inteligență.
Tom pare să fi înregistrat OZN-uri legitime.
Par controlate de o inteligență, zboară cu viteze amețitoare
și schimbă instantaneu direcția, fără sisteme vizibile de propulsie.
Obiectul ăsta era uriaș.
A survolat aeroportul internațional din Phoenix,
în apropierea unei baze a Aviației,
iar AARO nici nu-l bagă în seamă. Unde e logica aici?
Să vorbim despre lumini.
Spune-mi ce ai văzut, cum te-a afectat și de ce e relevant și azi incidentul.
În seara aceea, aveam programare acasă la un anume Steve Blonder.
Locuia în sudul orașului.
- Aici e. - Vreau să merg acasă.
El e Steve.
Stăteam de vorbă când au apărut două lumini.
Fii atent!
Sunt două, una lângă alta. Diferă puțin.
Atunci au început să se aprindă una câte una.
- Mai e una. - Unde?
Sunt aliniate, formează un model. E o formă geometrică.
Și se mișcă, evident.
Clipul a fost dat peste tot, propriul nostru incident Roswell.
E cel mai mare eveniment din istoria acestui oraș.
Nici acum nu știm ce era chestia aia.
Iar eu nu vreau ca bumerangul să mai treacă pe aici fără știrea mea.
- Dacă se întoarce, ești pregătit. - Fără doar și poate.
Au încercat să dezmintă totul.
Aeroportul nu a văzut nimic pe radar atunci.
Mai mulți reporteri au contactat turnul de control.
Li s-a zis că n-a fost nimic pe radar.
Și nicio veste de la...
Nimeni nu dă o declarație oficială din partea FAA,
a turnului de control sau a armatei. „Să sperăm că totul va fi dat uitării.”
Sincer, înțeleg autoritățile
când se confruntă cu așa ceva.
Nu știu ce e, așa că bagatelizează incidentul,
ca să nu creeze panică generală.
Dar vorbind cu Tom și cu alții,
aici pare să fi fost un efort concertat
menit să mușamalizeze incidentul, pentru ca lumea să nu-l ia în serios.
Cam ce a făcut AARO, adică.
Scopul raportului lor e să determine Congresul să pună mai puține întrebări
și să descurajeze presa. E fix aceeași tactică.
Iată ce urmează.
Vreau să aflu de la alte surse ce știu
despre efortul unora de a mușamaliza cazul respectiv.
George lucrează la răspunsul pentru AARO
și voia analiza mea ca pilot, să vedem dacă scepticismul unora e justificat.
Prin relațiile mele, am luat legătura cu Greg,
fost pilot de elicopter în Vietnam.
A pilotat F-15 pentru Aviație. A fost chiar și pilot de linie.
A fost martor direct la eveniment, nu în zbor, ci la sol.
Omul e foarte experimentat.
Îmi poate spune multe despre manevrele aparatului,
despre ce a făcut, cum arăta și cât de mare era.
- Ce ai văzut? - Da.
Era o seară plăcută.
Veneam cu soția de la restaurant, eram în mașină.
Deodată, ea s-a uitat în sus prin parbriz și m-a întrebat ce-i cu luminile alea.
Părea destul de agitată.
M-am uitat și eu și i-am zis că e o escadrilă de avioane de luptă.
Fiindcă eram în zona spațiului aerian protejat al bazei Luke.
- Era o formație? - Da.
Dar nici n-am terminat bine de spus asta,
că m-am corectat și i-am zis că e altceva, nevăzând luminile anticoliziune.
Nu clipea nicio lumină.
I-am zis că e prea liniște
și că nu văd jetul de gaze al motoarelor,
deci nu e un avion mare.
Vedeam cum obtura stelele de pe cer,
deci era clar că e ceva acolo, dar nu-i distingeam forma.
- Ce crezi că a fost? - N-am idee.
Crezi că era tehnologia noastră?
De ce ar construi armata o navă mare, fără semnătură radar?
- Au trimis-o într-o zonă populată... - Să o vadă mii de oameni.
...cu luminile aprinse, tocmai ca să poată fi văzută?
Armata are multe secrete. E posibil să fi conceput
vreun aparat cu semnătură radar redusă necunoscut nouă.
Din ce am auzit,
nu pare să fie ceva creat de armată sau de mâna omului.
Unii au spus atunci că s-au lansat contramăsuri termice.
Asta a fost metoda principală
de combatere a fenomenului.
Scepticii au susținut că erau contramăsuri termice.
Dar nu asta am văzut eu în seara aia. Nu au făcut nimic neobișnuit,
doar și-au continuat zborul în liniște, în direcția est-sud-est.
- Zero parașute. - Exact. Și nici fum.
Zero urme.
Și au dispărut în aceeași formație ordonată.
Ai lansat contramăsuri ca pilot.
Da, în special în Vietnam.
Am experiență cu ele. Am avut o misiune de tatonare
în care eram însărcinat cu semnalizarea.
- Compania stabilea legăturile. - Da.
Iar aliații voiau să luminăm câmpul de luptă.
Le-am mai văzut și de la sol,
pentru că eram într-o bază mică.
- Da. - Ne mai atacau nord-vietnamezii.
Deci le-am văzut și deasupra mea.
- Se vede parașuta. - Da.
Sunt suspendate și au un pâlpâit aparte.
Iar la sol ajung tuburile fierbinți de magneziu.
N-ai mai vorbit despre asta până acum.
Nu, pentru că nu știam sigur ce am văzut. Dacă descriam așa ceva...
Te-ar fi consemnat la sol. Da, am înțeles.
Înțeleg de ce nu voia să declare nimic nici după atâția ani.
Ca soldat, reputația e totul.
Sănătatea mintală e vitală.
Și-ar fi periclitat cariera cu așa ceva.
De ce declari abia acum totul?
Luminile din Phoenix au fost reale.
O navă a survolat orașul.
Am vrut să spun, fără să-mi acoperiți fața sau să-mi protejați identitatea cumva,
că s-a întâmplat asta.
Să vină totul de la o persoană credibilă.
Greg a avut un răspuns corect la fiecare dintre observațiile ridicate
de cei care au încercat să dezmintă incidentul.
E exact ce-i trebuie lui George pentru a contracara raportul AARO.
Și mai bun ar fi un martor care a văzut nava mai de aproape.
Iar eu și George sperăm
să găsim pe cineva care a văzut-o din aer.
Peter, George Knapp. Ce mai faci?
Bună! Mă bucur să-ți aud vocea.
Peter Davenport a condus NUFORC aproape 30 de ani,
Centrul Național de Raportare OZN.
E o bază telefonică
la care oricine poate să sune și să raporteze activități OZN.
În seara incidentului din Phoenix, îi sărea telefonul din furcă.
A ieșit în evidență un apel de la baza aeriană Luke.
Voiam să te întreb de acea noapte de martie, din ’97.
Înțeleg că ai vorbit cu un pilot de la baza aeriană Luke. Mai știi?
Da. Era aviator în Forțele Aeriene.
A spus că au interceptat un obiect deasupra muntelui Camelback.
Și a sunat la ora 3:20 fiindcă știa
că li se va cere să nu declare incidentul.
A fost ciudat.
A fost nebunie totală. Am primit un apel de la aeroportul Prescott Valley,
unul mic, aflat la nord de noi. Un obiect era să lovească un mic avion Cessna.
Ei nu știau ce e.
Un pilot a declarat că l-a văzut. O cameră de tragere l-a filmat.
Pe radar nu apărea nimic. I-a speriat.
Și după interceptare?
Avioanele s-au întors la baza Luke.
Apoi piloții au cercetat trei puncte critice ale aeronavelor,
ca să obțină înregistrările video.
Le-au dus rapid la un avion militar executiv
și au aruncat casetele în aeronavă,
care a plecat imediat către o destinație necunoscută.
Peter mi-a spus că există imagini înregistrate de un pilot militar
care a zburat aproape de luminile din Phoenix și le-a înregistrat.
A predat imaginile superiorilor săi,
dar au dispărut definitiv.
Dacă AARO a intrat cumva în posesia lor,
le-ar putea arăta Congresului și publicului.
Dar sunt convins că n-o vor face, dacă nu îi obligăm noi.
Dintre toate cazurile tale,
mii și mii avute de-a lungul a 29 de ani de activitate,
acesta iese în evidență,
fiind o demonstrație de forță, fără îndoială.
Chestia asta voia să fie văzută.
Ce părere ai?
După părerea mea, e cel mai dramatic eveniment OZN
întâlnit de mine în 29 de ani de administrare a bazei telefonice.
Eram sunat din tot Sud-Vestul Statelor Unite,
din Arizona, din Nevada și din Texas.
Deci obiectele au survolat o zonă uriașă din teritoriul Statelor Unite.
Ai spus „obiecte”.
Erau cinci sau șase triunghiuri mari pe cerul nopții.
Prima dată ne-a apelat un polițist pensionat,
care a descris mai multe obiecte în formație.
Mai mult de două, în orice caz.
Cazul ne face să ne întrebăm serios de ce a fost trecut cu vederea atât de repede.
Dacă a fost o mușamalizare, a fost una atent aranjată.
O piesă lipsă din cazul luminilor din Phoenix
e ceea ce s-a întâmplat în preajma aeroportului Sky Harbor.
FAA sau turnul de control nu au raportat absolut nimic
legat de aceste întâmplări.
Și singurul pilot aflat în aer atunci
care a raportat ceva e actorul Kurt Russell, care a tăcut timp de 20 de ani.
Ați văzut un OZN, corect?
- Da, e adevărat. - Din avion?
Zburam în apropiere de Phoenix și am văzut un set de lumini,
șase, mai exact, în formă de triunghi.
Din fericire, Tom King m-a putut pune în legătură cu cineva
care lucra pe atunci la aeroportul Sky Harbor
și a văzut fenomenul: prietenul lui, Clive Christopher.
Am auzit ceva.
- Da, eu... - Erai tânăr, nu?
Aveam 15 ani. Eram minor și lucram la aeroportul Sky Harbor.
Am ieșit târziu de la muncă, am luat autobuzul
și am văzut aceste... A început cu două lumini pe cer.
Dar autobuzul a virat și am văzut mai bine.
Erau cinci, de fapt, exact la ieșirea din aeroport.
Am coborât din autobuz.
Toți pasagerii, ca să vedem fenomenul.
Până și șoferul a coborât.
Era chiar deasupra aeroportului?
Partea stângă a trecut peste terminalul trei.
Sigur a trecut peste aeroport. Se îndrepta spre sud.
Aici e o problemă.
Obiectul era imens și survola orașul.
Unii spun că avea 1,6 km.
Ceva atât de mare aflat lângă un aeroport
trebuia raportat de FAA, de turnul de control.
Unde sunt rapoartele? La noi, nu.
Aș vrea să discut cu cei care erau în turn
în seara aia, să aflu ce au văzut, ce s-a întâmplat.
Cine a bătut la ușă
și le-a cerut înregistrările și datele radar.
A doua zi, la muncă, toată lumea vorbea despre asta?
Șeful ne-a avertizat imediat să fim cuminți și rezervați.
„Sunt oameni în aeroport
cu care nu vrei să ai probleme,
deci faceți-vă treaba!”
Deci deja se investiga cazul? Era cineva din afară care...
Așa cred. Ba, mai mult...
Nu trebuia să fi văzut luminile ca să-ți dai seama că...
Agenți federali, „bărbați în negru”, chestii de-astea.
Au stat pe acolo luni întregi, au confiscat înregistrări și altele.
Serios? Ceva atât de mare în apropierea unui aeroport ar fi întrerupt zborurile.
Îmi amintesc ceva de atunci.
Nu mai știu să fi văzut avioane aterizând sau decolând.
Parcă fuseseră oprite undeva.
Spre deosebire de alte cazuri OZN,
care apar și dispar fulgerător, acesta a ținut mult.
A fost ca o demonstrație că există ființe care pilotează navele.
Ce scopuri au? A fost un mesaj?
Crezi că voiau să ne transmită ceva?
Eu, personal, am avut și alte experiențe ulterior.
Aproape toți cei cu care am vorbit după acele lumini
au avut și alte experiențe.
Ce fel de experiențe? De ordin vizual sau și altele?
Vizuale, de cele mai multe ori.
Am o poză în telefon, v-o pot arăta.
E un eveniment produs aici, fix în zona asta...
A început cu un elicopter militar negru,
care survola zona. Mi-a atras atenția.
Apoi fotografiam un ciclist BMX
de pe un circuit din apropiere. Era aici, la prima curbă.
Se vede elicopterul negru printre nori.
Iar în poza asta strălucea ceva.
- Ce-i aia? - Am crezut că i-a sărit ceva.
Am făcut trei poze. În a doua se vede cât se poate de clar.
- Iată-l! - Ce-i aia?
Triunghi negru, fără sistem de propulsie vizibil.
Are niște...
Nu știu dacă sunt geamuri în partea superioară.
Pare curbat în partea de jos. Nu are niciun fel de lumină.
- Cea intermitentă. - Și nici la coadă. Nu știu ce e.
Nu e o eroare, fiind identic în trei poze.
- Diferă și locul. - Sunt trei poze.
Asta era într-o sâmbătă. Până miercuri,
zona a fost închisă. S-a redeschis miercuri.
A doua oară l-am și filmat. L-am văzut iar.
Gata, vine.
Un elicopter militar a zburat în zona asta și peste muntele ăla
de 13 ori, cu un reflector aprins.
Probabil trimitea și un mesaj.
Vine iar!
Când apăreau OZN-uri, Clive vedea și elicopterele negre.
Și povestea asta e confirmată de mai multe observații.
Apar elicoptere la presupusele accidente OZN și în zonele cu vite mutilate,
de parcă ar monitoriza totul.
Oamenii care văd elicoptere negre cred imediat în teoria conspirației.
E real, s-a întâmplat. Mii de oameni au văzut totul.
Unde sunt analizele? Nu vezi asta în raportul AARO.
Parcă nu vor să credem că sunt reali.
Vor să controleze fenomenul.
O clipă!
Vine spre noi.
Se vede. Asta e.
- Sunt două. - Unde?
Unul înaintează încolo.
Chestia aia merge cu viteză.
- E deasupra mea. - E deasupra noastră.
E deasupra noastră.
Subtitrarea: Gabi Nițu