Je tu 50 míst, že?
To stačí. Když jich přijde víc, ostatní budou stát.
Co?
Tvoje kniha Tečka se liší od Básně a bolesti.
Tvé vyprávění je víc explorativní.
Takže pokud nebude mít zpočátku moc čtenářů, nevadí.
Všechny mé knihy jsou explorativní, pane.
Báseň a bolest i Tečka.
Tahle je jen trochu jiná.
Ale vám se líbí, že? Jestli ne, tak proč jste ji vydal?
Jsem víc než jen tvůj vydavatel. Jsi pro mě jako sestra.
- Podpořím tě ve všem, co napíšeš. - Děkuju.
Pořád doufám, že napíšeš pokračování Básně a bolesti.
S tím jsem skončila, pane. Musím mířit výš.
Nemůžu dál psát populární příběhy.
- Už máte nějaké recenze? - Vyšla teprve včera.
Jak se jmenuje?
Kruh, nebo Tečka?
Tečka.
Dobře. Rozumím.
Chcete čtenářům říct:
„Nesuďte knihu
podle obalu,“ že?
Když se budou ptát novináři, můžeš odpovědět takhle.
Záměrně jsme udělali nudnou obálku, aby lidé mohli posoudit její obsah.
Není nudná.
Jen jednoduchá. Upřímná.
Myslíš, že je tu dost míst?
Co odstranit další?
Čeho se tak bojíte? Jen klid!
Spustíme to za 15 minut.
Ano?
DISKUZE O KNIZE A AUTOGRAMIÁDA
Vaše nová kniha mě mate
a nutí mě přemýšlet,
co je pro vás důležitější, paní Ranio.
Uznání od čtenářů jako jsem já nebo od kritiků?
Jde o tohle, pane.
Nesnažím se získat uznání od nikoho.
Psaní je pro mě jako dýchání.
Musím to dělat, abych přežila.
- Je to prosté, pane. - Ale slečno...
Ano, omlouvám se. Místnost bude využita na další akci,
tak přejděme k autogramiádě. Pojďte sem, prosím.
Dobrý den, paní Ranio.
BÁSEŇ A BOLEST
Dnes je autogramiáda pro Tečku.
Říkala jste, že je literární.
To by mě zmátlo.
BÁSEŇ A BOLEST
Není to tak matoucí.
Dámy a pánové, tyto knihy jsou také na prodej.
Děkuji, slečno.
Má tu někdo knihu Tečka? Přijďte, podepíšu ji.
Dobře, podepíšu vám to.
- Vyšla recenze od Khatulistiwy. - Vážně? A?
- Díky. - To není důležité.
Jak to myslíte? Jejich recenze je nejdůležitější.
Děkuji.
Je to tak zlé?
Děkuju.
JOKO ANWAR: NOČNÍ MŮRY A DENNÍ SNĚNÍ
BÁSEŇ A BOLEST
A co recenze od Peny?
„...nové dílo Raniy po senzační Básni a bolesti
s názvem Tečka nelze považovat za upřímné,
protože dává přednost formě před obsahem.“
Jejich recenze je stejně příliš banální.
Co časopis Sastra Berkala?
„...moje hodnocení vychází už z obálky knihy,
která je nudná a nesnaží se spojit se čtenáři.“
Tak nic. Stejně kritizují všechny moje knihy.
A co sociální sítě? @recenzedobrychknih.
Nepropagují tvoji knihu.
Vážně?
Možná ji ještě nečetli.
- Ale mluví o ní, ne? - Nedíváš se na sociální sítě?
Na to nemám čas.
Zkus vyhledat #RomanTecka.
#ROMANTECKA
Aspoň jsou pak lidi kreativnější.
Tvůj plán je využít zisk na spoustu věcí, Ran.
Ale vypadá to, že moc nedostaneme.
Jen klid, pane.
Neměla jsem peníze a byla jsem v pohodě.
Tehdy jsi neměla drahou hypotéku
a auto s obrovskou měsíční splátkou.
Přemýšlela jsem o tom.
Ráno jsem požádala o restrukturalizaci dluhu.
Můžou snížit splátky, ale splácení potrvá déle.
Nebo můžeš napsat pokračování Básně a bolesti.
Ani náhodou!
- Nikdy to nenapíšu. - Ale proč?
Zoufale si přeju přestat s vypočítavým psaním pro masy, pane.
Čtenáři to milují, Ran.
Ano, staré masochistky, které nechtějí opustit násilnické vztahy.
No a? Prostě jim poskytneš únik, který potřebují.
Nejsou pro to jiné důvody.
30. března 2019.
Deset dní poté, co jsem začala psát Báseň a bolest.
Hlavní postavou románu je Laras Andiniová,
která si po dvou měsících uvědomila, že její manžel je násilnický a majetnický.
Laras byla zavřená ve sklepě a začala být týraná.
Včera jsem při psaní usnula.
Po probuzení jsem zjistila, že jsem napsala 10 stran,
včetně té části, kde byla Laras týraná manželem.
Teď mě bolí celé tělo.
Přesně jako Laras.
6. DUBNA 2019
Stalo se to znovu. Z večera si nic nepamatuju.
Dopsala jsem příběh o Laras, kterou týral manžel.
Dostala zásah do levé strany obličeje.
Když jsem se ráno probudila, bolela mě levá tvář.
Začínám přicházet o rozum.
Trochu jsem pátrala.
V minulosti se některým spisovatelům stalo,
že si vytvořili tak silný citový vztah k postavám, o nichž píší,
že cítí totéž,
co jejich postavy.
Proč nenapíšu postavu, která má každý den skvělý sex?
Konečně jsem dopsala Báseň a bolest.
Ale ten příběh stále není úplný, protože moje tělo už to nezvládá.
Konec je celkem příhodný.
„Laras se smířila s tím, že bude navždy zavřená ve sklepě...“
Doufám, že všechna ta bolest se projeví tím, že se kniha bude dobře prodávat.
Nové video v nový den. Nový notebook. Nová kamera.
A pak nový pokoj.
Báseň a bolest je už sedm měsíců bestseller!
OZNÁMENÍ CENTRÁLNÍ MEDIÁLNÍ BANKA
HYPOTÉKA
VAŠE ŽÁDOST O HYPOTÉKU
„Vaše žádost o hypotéku je...“
ZAMÍTNUTA.
Jste si jistý, že pokračování Básně a bolesti se bude skvěle prodávat?
Když ne, uřízni mi uši.
Když se rozhodnu to napsat,
dostanu zálohu?
MEDITACE NA ZLEPŠENÍ SOUSTŘEDĚNÍ A POSÍLENÍ KREATIVITY
KDYBY SI MOHLA VYBRAT, LARAS BY SE NARODILA DO RODINY
BEZ RODIČŮ
BEZ HODNOT
PAVIÁNŮ.
LARAS PADALA SE SLZAMI V OČÍCH.
LARAS SE SNAŽILA ODPLAZIT OD MANŽELA. POZDĚ.
NA ZÁDECH I S JIZVAMI,
KTERÉ NEBYLY ZCELA ZAHOJENÉ.
Riku, ta obálka musí být upřímná, stejně jako ten příběh.
Ano, dobře.
Bude to bestseller.
Pošlu ti scénář k přečtení.
Chci, abys vybrala pár citátů, které dáš na zadní stranu.
Má velký talent.
Dokáže proměnit jednoduchý příběh o prodeji záchodů se svým otcem
v něco velmi poutavého.
Aliyo, znáš Raniu Dewiovou?
Jistěže znám.
- Dobrý den, slečno. - Zdravím.
Včera vyšla její nová kniha.
- Ano, četla jsem ji. - Dobře.
Líbí se mi.
Ale dokážu pochopit,
že se některým lidem nelíbí.
- Díky, Aliyo. - Super!
Aspoň jeden fanoušek.
- Převedl jsem zálohu. - O tom chci mluvit. Takže...
Neboj se.
- Zvýšil jsem to na 15 %. - Ano.
Ale o to nejde.
Přišla jsem,
protože nechci mluvit po telefonu.
Takže já...
chci zrušit pokračování Básně a bolesti.
Zbláznila ses? Je to skvěle napsané.
Ukázal jsem to i Erikovi. Riku!
Co říkáš na Raniinu novou knihu?
Nemohl jsem přestat číst. Všech 30 stran jsem přečetl za 15 minut.
- Už teď si představuju... - Počkat.
Kde jste to vzal?
Vždy píšeš do online dokumentu, do kterého mám přístup.
Je to vážně skvělé.
Všichni mí kolegové byli nadšení, když si to přečetli.
- Je to vzrušující! - Nemělo to být zábavné.
Domácí násilí je vážná věc.
Je to vážná a relevantní věc.
Tečka? Ne. Ta je jen pro tebe.
Jako spisovatel musíš být pořád relevantní.
Pokud ne, pomalu budeš ztrácet čtenáře, mnozí na tebe zapomenou.
To jak Aliya mluví o toaletách
je tak neelegantní.
Ale relevantní. Lidé se s tím ztotožní.
Co hledáš, Ran?
Dál piš, co píšeš.
Nebuď někdo jiný.
Buď sama sebou. To je všechno.
- Je to jasné? - Ano.
Otevřete aplikaci, kterou jste nainstaloval,
a zadejte uživatelské jméno a heslo, které jsem vám dala.
- Na co to je, Ran? - Už jste se přihlásil?
Ano. Vidím tě.
Chci, abyste mě sledoval, jak píšu.
To je divné.
Udělejte to, pane.
Pokud zjistíte, že píšu nevyzpytatelně, zavolejte mi.
Co myslíš tím nevyzpytatelně?
Teď jsem doma. Můj přítel je tady.
Jestli něco zkusíš, třeba se svlékneš, naštve se.
Zbláznil jste se? To se nestane!
A dost, končím.
Sledujte mě na kamerách
a pokud zjistíte něco neobvyklého, zavolejte mi.
- Mám začít psát? - Ano, prosím.
Dobře.
LARAS SE V HORKÉM POKOJI POSTAVILA,
JEJÍ DRŽENÍ TĚLA ZADRŽOVALO JEJÍ SLZY.
LARAS SE SNAŽILA DÝCHAT.
ALE STISK JEJÍHO MANŽELA BYL PŘÍLIŠ SILNÝ.
HENDRA ONO - VYDAVATEL
Proč mě pořád štveš?
Proč se nemůžeme mít dobře?
Nevím, co s tebou dál dělat.
- Asti. - Mami.
Ještě jsi nevečeřela, Asti?
- Budu tě krmit. - Ranio!
Ranio! Co se děje?
Naštěstí jsem mohl přijít hned.
Viděl jsem tě to dělat půl hodiny přes webovou kameru.
Co se děje? Jsi nemocná?
Mrtvice?
Děkuju.
Když jsi psala první Báseň a bolest, dělo se to taky?
Předtím jsem poprvé z první ruky zažila to, čím si Laras prošla.
Neuvědomila jsem si to, ale najednou to bylo napsané.
Dřív jsem jen cítila bolest.
Teď jsem celá zjizvená.
Nebereš drogy, že ne?
- Jestli jo, můžu tě vzít na odvykačku. - Viděl jste, jak jsem se škrtila?
A kde se vzalo tohle?
Možná jsi jen byla moc vášnivá.
Nakonec cítíš totéž, co tvoje postava.
Tak jsem si to dřív myslela.
Ale tentokrát je to až moc skutečné.
Cítím, že Laras existuje.
Zjistím, kdo to je, když příště uvidím její obličej.
To stačí. Přestaň psát.
Nech si zálohu za pozdější knihy.
Co když Laras opravdu existuje?
Prožívá to, co vidím.
Co když se to stalo v minulosti?
- Nic s tím nenaděláš - Ne.
Cítím, že se to právě děje.
Bude to nebezpečné. Předtím ji jen škrtil.
Co když ji zmrzačí?
To znamená, že můžeš taky umřít.
Kdo jsi?
Udělala jsem to správně?
MÁMA MILUJE ASTI
„Máma miluje Asti.“
Je to správně. Výborně.
Vyprávěj mi znovu příběh o vnějším světě.
- Jaký příběh? - Když ti táta dal ten prsten.
Už jsem ti ten příběh vyprávěla. Bylo to v francouzské restauraci.
Můžeš si v restauraci vybrat, co budeš jíst?
Samozřejmě, že ano. Taky si můžeš vybrat, co budeš pít.
Byl táta tehdy ještě hodný?
Táta byl hodný, když ti dal ten prsten.
Ano, táta byl tehdy ještě hodný.
Proč je teď tak děsivý?
Proč nemůžeme ven?
Tvůj táta mě má moc rád. Má nás moc rád.
Nechce nás ztratit.
Proč si to myslí?
Protože...
Vím, kdo to doopravdy je.
Kdo je to?
Asti! Můj prsten...
- Kam jsi ho dala, mami? - Ne.
Když jsem si myla ruce, byl mi trochu volný.
Ne.
Asti, pomoz mi ho najít, než přijde táta.
Co se děje?
Právě jsem přišel domů, unavený, ale nikdo z vás nevypadá šťastně.
Proč pláčeš, Asti?
Co se to děje s Asti?
Proč si schováváš ruce?
Ty něco skrýváš?
- Je to jen... - Překvapení?
Pro mě? Ukaž.
Prsten...
- Sundala sis prsten? - Ne, nesundala.
- Ne, to je... - Už mě nemiluješ?
- Tak to není. - Tak proč sis ho sundala?
Braň se.
Braň se!
Proč?
Proč ses ještě víc změnila?
Mám žít s Asti a nechat tě zmizet?
Dokud nedospěje.
Možná mi bude líp sloužit.
- Tohle své dceři nedělej! - Já vím!
Braň se.
Braň se!
No tak!
Prosím, no tak!
No tak!
Máš pravdu. Na žebrech má modřiny.
Panebože.
A její lebka... Je v pořádku.
Ale musíme to zkontrolovat na magnetické rezonanci.
To asi nedokážu. Mám klaustrofobii.
Vyberte si. Klaustrofobní rezonance
nebo rakev?
Jsem v pořádku. Jen mě bolí obličej.
Kdo vám to udělal?
Mám vás doprovodit na policii? Někoho tam znám.
Koho? Jak to, že to nevím?
Pacient.
- Můžeš se takhle sbližovat s pacientem? - Dost. Nic mi není.
Hendra vám o tom řekne, doktore.
Jde o to, že mi to nikdo neudělal.
Promluvíme si o tom doma.
- Odpočinek v posteli? - Ne.
Tehdy s těmi zlomenými kostmi jste ještě ten večer šla ven.
Dám vám něco na bolest. A za dva dny to zkontrolujeme.
Díky, zlato.
Ran, myslím to vážně. Mám o tebe strach.
Odlož prosím své psaní.
- Takže mi nevěříte, pane? - Věřím ti.
Je špatné, že je pro mě tak těžké to přijmout?
Takové věci se běžně nedějí.
Řekněme, že je to všechno pravda.
Neměla by ses do toho plést, jako včera večer.
Takže mám jen přihlížet a nic nedělat?
Ty se do toho vložíš, ona bude bita, a tobě se nakonec něco stane.
Vážně musím zjistit, kdo je doopravdy.
- Jak? - Pokaždé, když vstoupím...
Pokaždé, když vstoupím do jejího těla, vidím jasněji.
Musím jí aspoň vidět do tváře.
- Jestli se ti zase něco stane... - Proto
potřebuji, abyste mě při psaní hlídal.
Prosím.
Nebuďte mě, když budu mít jen lehké modřiny.
Když umřeš, budu hlavní podezřelý, protože jsem tady.
Zkuste to odhadnout.
Vzbuďte mě, jen když budu ve vážném nebezpečí.
- Jak to mám poznat? - Poznáte to.
Mami.
Odejdeme někdy z téhle místnosti?
Jednou, dcero moje.
Vyprávěj mi další příběh, mami.
Který chceš slyšet?
O smrti.
Když umřeme, kam půjdeme? Dostaneme se ven?
Asti nemůže zemřít.
Asti musí žít, dokud nedospěje.
Odejít z tohoto pokoje, chodit na školu, na vysokou,
- chodit ven, jasný? - Bojím se, že mě táta zabije, mami.
Kdo jsi?
Co se děje, mami?
Zrcadlo.
Nemáme zrcadla, mami.
Mami?
Zrcadlo.
Co se stalo? Kdo je to?
Kdy jsi naposledy viděla své rodiče?
Před 12 lety.
Co se stalo?
Zkusila jsem řídit kamarádovo auto.
Rama jel se mnou. Narazila jsem do sloupu.
A zemřel.
Rama byl oblíbenec mých rodičů.
Milý, chytrý, pracovitý, pohledný.
Já ale byla mimo.
Vzpurná, opakovala jsem ročník.
Rodiče mi nikdy neodpustili.
Takže mám sestru dvojče?
Ano.
A vy dva jste ji dali k adopci.
V té době jsme měli těžké období.
Problémy s penězi.
Pracoval jsem jako novinář v médiích,
které byly proti Novému řádu.
Slyšel jsem, že se mě chystají zatknout.
Báli jsme se,
že se o vás nepostaráme.
Proč jen moje dvojče? Proč ne i já?
I tebe jsme dali někomu jinému.
Ale o rok později jsme všeho litovali.
Hledali jsme vás.
Našli jsme jen tebe.
Tvoje dvojče jsme nenašli.
Takže jste mě také někomu dali.
Udělali jste to i Ramovi?
Ne.
- Samozřejmě. - Protože byl starší...
Víte vy dva, kde je?
Hledali jsme ji roky
i přes profesionála.
Přestali jsme před pár lety.
Nic jsme nenašli.
Táta...
a já tě máme moc rádi.
Všechny vás máme moc rádi.
Ale ztratili jsme se.
Minulost přetrvává.
Tolik výčitek.
Lituješ, že jsi porodila mě a moje dvojče?
Litovala jsem toho,
protože jsme
vám nemohli dát dost lásky.
Ranio, ty jsi nebyla chyba.
To my jsme selhali.
Mysleli jsme na lidi. Mysleli jsme na zemi.
Ale zapomněli jsme myslet na ty nejdůležitější,
na syna a dcery.
Odpusť mi, Ranio.
Odpusť nám.
- Co teď budeš dělat? - Musím najít své dvojče.
Jak?
Díky, že jste mě celou dobu podporoval, pane.
Vím, že nejsem nejtalentovanější autor,
ale vždy mě podporujete.
Vím, že jste upřímný.
Není to proto, že se vám líbím.
Ani nemáte rád ženy.
- Víš to jistě? - Samozřejmě.
Na loňském knižním festivalu jste si ani nevšiml mých odhalených prsou.
Bylo mi tak trapně.
Ale vážně.
Jestli se mi něco stane,
chci, abyste věděl,
že vás mám ráda.
Jste dobrý člověk.
Mluvíš, jako bys měla zemřít.
Musím to dokončit a zjistit, kde je moje dvojče,
bez ohledu na riziko.
Asti!
Mami, cítím se tak slabá.
- Je mi zima. - Brzy budeš v pořádku, dcero moje.
Myslím, že když umřu, dostanu se ven.
Lásko, neplač.
Co se děje, Laras?
Celodenní práce mě unavuje. Musím si odpočinout.
Tvoje dcera Asti je nemocná.
Asti je často nemocná.
Zítra bude v pořádku.
V lékárničce je spousta léků.
Má vysokou teplotu.
- Hoří. - Nedělej z toho drama.
Odvez ji do nemocnice.
Jak vysvětlím, kdo to je?
Asti. Tvá dcera! Je velmi nemocná!
Jestli ji hned nevezmeš k doktorovi...
Dost!
- Nevyužívej svou dceru kvůli pozornosti. - Ty!
Kdo doopravdy jsi?
Tohle by vlastním dětem neudělali ani ďáblové!
Teď už máš odvahu, že?
Braň se.
Drž to. Drž to pevně.
Jakmile to pustíš, dám ti lekci,
na kterou nezapomeneš.
Nedělej to.
Co si vybereš? Nebe, nebo peklo?
Ne!
Agartha.
Co je Agartha?
Kdo jsi?
Ty nejsi Laras.
Kdo jsi?
Asti.
STÁTNÍ PODNIK
Vím, kde pracuje.
Než zjistím, kdo je a kde bydlí,
pojďte se mnou do centra města.
SEZNAM ZAMĚSTNANCŮ MINISTERSTVA STÁTNÍCH PODNIKŮ
EXPERTI MINISTERSTVO
PROFIL
Vím, kdo jsi, ty parchante!
Pane, jeďte na Widia Nuri, č. 3. Rychle!
- 34 minut. - Ne, tolik času nemáme.
To dítě bude mrtvé. Moje dvojče zemře, pane!
Můžeš vstoupit do manžela Laras.
Proč to neuděláš a nespácháš sebevraždu?
Nedokážu ovládat jeho tělo ani tělo Laras.
Nemáme zbraně? Potřebujeme jednu!
- Je pravá? - Ne. Ale vypadá tak.
Jeďte rychle. Mnohem rychleji. Hned!
- Co se děje? - Musím tam být rychle!
Rychle!
- Asti, probuď se, dcero. - Mami.
- Asti, nenechávej mámu samotnou. - Ano, mami.
Snažím se otevřít oči,
abych neumřela a pořád byla s tebou.
Asti...
Uhni! Proboha!
Kdo doopravdy jsi?
Co chceš?
Když ji zabiju,
zemřeš taky.
Adriane.
- Adriane. - Adriane.
Adriane.
Adriane. Vím, kdo jsi.
Adrian Rajasa, průmyslový odborník.
Laras zemře, ty zemřeš.
Ranio!
- Proč jste mě vzbudil? - Jsme tady.
Takhle velký dům a nezamykají ho.
- A není tu žádná ochranka. - Je moc sebejistý
nebo se nikoho nebojí.
- Ano? - Omlouvám se, madam. Jsem z ministerstva.
Musíme se sejít s panem Adrianem kvůli složce. Telefon nebere.
V kanceláři telefon nezapíná.
Hej!
Promiňte.
Kde má kancelář?
Kde?
Pane Hendro!
Hej!
Hej, běž od ní pryč!
Postav se tam!
Rychle!
Laras!
Nikdo ani hnout a nikomu se nic nestane.
Co můžeš dělat?
Když budu v úzkých, cokoli.
Včetně zabíjení dětí?
V úzkých, říkám!
- Zabij mě. - Nepokoušej mě!
Doopravdy tě zabiju.
Buďte rádi,
že jsem vás nechal něco dělat.
Proč?
Protože chci dokázat,
že pro mě vaše zákony neplatí.
Laras!
Laras, to jsem já. Tvoje dvojče.
Často o tobě sním.
Myslela jsem, že jsi jen mojí verzí...
v mojí představivosti.
Svobodnou verzí.
Padáme odsud!
Ne.
Když vyjdu ven,
nikdo z nás nepřežije.
Nejsou
to lidé.
Jsou to ďáblové.
Horší...
než ďáblové.
Děkuju.
Laras!
- Laras! - Mami.
Laras...
Dostaneš, co si zasloužíš.
Adriane, kdo je to?
Jsme venku, mami?
Ran.
Stěhuješ se?
Nový život.
I když bude ve vězení,
musím ji odsud držet dál.
Co se děje?
Byla jsem tu před třemi dny.
Zkontrolovali jsme všechny záznamy a nic nenašli.
- Kecy! - Slečno...
Ďábel nebo něco horšího, draze za to zaplatíte.
Překlad titulků: Klára Šplíchalová