‫‏- ג'קרטה, 2022 -
‫‏יש 50 מושבים, נכון?
‫‏זה מספיק. אם יבואו יותר, ‫‏השאר יכולים פשוט לעמוד.
‫‏מה?
‫‏הספר שלך "נקודה" שונה מ"שירים וכאב".
‫‏הדרך שבה את מספרת את הסיפור ‫‏היא חקרנית יותר.
‫‏אז אם לא יהיו ‫‏הרבה קוראים בהתחלה, אל תדאגי.
‫‏כל הספרים שלי הם למעשה חקרניים, אדוני.
‫‏"שירים וכאב", גם "נקודה".
‫‏הספר הזה פשוט קצת שונה.
‫‏אבל אתה באמת אוהב אותו, נכון? ‫‏אם לא, למה פרסמת אותו?
‫‏אני לא רק המו"ל שלך. את כמו אחות בשבילי.
‫‏אני תומך בך בכל מה שאת כותבת. ‫‏-תודה.
‫‏אני עדיין מקווה שתכתבי את ספר ההמשך ‫‏ל"שירים וכאב", בכל מקרה.
‫‏מספיק עם זה, אדוני. ‫‏הגיע הזמן שאכוון גבוה יותר.
‫‏לא אוכל להמשיך לכתוב סיפורי פופ.
‫‏יש כבר ביקורות? ‫‏-הוא יצא לשוק רק אתמול.
‫‏מה שם הספר הזה?
‫‏"מעגל" או "נקודה"?
‫‏"נקודה".
‫‏בסדר. אני מבינה.
‫‏את רוצה להגיד לקוראים שלך,
‫‏"אל תסתכלו בקנקן אלא במה שיש בו",
‫‏נכון?
‫‏כשהכתבים ישאלו, תוכלי להגיב עם זה.
‫‏בכוונה הפכנו את הקנקן למשעמם ‫‏כדי שאנשים יוכלו לשפוט את התוכן במקום.
‫‏הוא לא משעמם.
‫‏רק פשטני. ישר.
‫‏את חושבת שיש מספיק מושבים?
‫‏שנסלק עוד כמה?
‫‏למה אתם כל כך מודאגים? פשוט תירגעו!
‫‏יש עוד 15 דקות עד להשקת הספר.
‫‏בסדר?
‫‏- דיון על הספר וחתימה -
‫‏הספר החדש שלך מבלבל אותי
‫‏וזה גורם לי לתהות
‫‏מה חשוב לך יותר, גברת ראניה.
‫‏לקבל הכרה מקוראים כמוני או ממבקרים?
‫‏זה העניין, אדוני.
‫‏אני לא מנסה לקבל שום הכרה מאף אחד.
‫‏כתיבה, בשבילי, היא כמו נשימה.
‫‏אני צריכה להמשיך לעשות את זה ‫‏כדי להמשיך לחיות.
‫‏פשוט מאוד, אדוני. ‫‏-אבל גברתי...
‫‏כן, אני מתנצלת. ‫‏החדר עומד לשמש לאירוע נוסף,
‫‏אז בואו ניגש ישר לחתימה על הספרים. ‫‏בואו הנה, בבקשה.
‫‏היי, גברת ראניה.
‫‏- שירים וכאב -
‫‏טוב, היום חותמים על הספר "נקודה".
‫‏אמרת שהספר ספרותי למדי.
‫‏אני עלולה להתבלבל אם הוא ספרותי מדי.
‫‏- שירים וכאב -
‫‏זה לא כל כך מבלבל.
‫‏גבירותיי ורבותיי, הספרים גם למכירה.
‫‏תודה, גברתי.
‫‏מישהו מביא את הספר "נקודה"? ‫‏בואו הנה ואחתום עליו.
‫‏בסדר, פשוט אחתום עליהם.
‫‏הביקורת של "קטוליסטיווה" יצאה. ‫‏-באמת? ו...?
‫‏תודה. ‫‏-לא חשוב.
‫‏מה זאת אומרת? הביקורת שלהם היא הכי חשובה.
‫‏תודה.
‫‏זה עד כדי כך גרוע?
‫‏תודה.
‫‏- ג'וקו אנוואר מציג: ‫‏חלומות בלהה וחלומות בהקיץ -
‫‏- שירים וכאב -
‫‏והביקורת של "פנה"?
‫‏"...החדש ביותר של ראניה ‫‏אחרי ספר הפופקורן הסנסציוני 'שירים וכאב'
‫‏"שנקרא 'נקודה' לא יכול להיחשב כן,
‫‏"כי ניתנה בו עדיפות לסגנון על פני תוכן."
‫‏הביקורת שלהם בנאלית מדי בכל מקרה.
‫‏מה עם מגזין "סאסטרה ברקאלה"?
‫‏"...אפשר לראות את הציון שלי מכריכת הספר.
‫‏"משעמם ובלי שום מאמץ להתחבר לקוראיו."
‫‏טוב, לא משנה. ‫‏הם קוטלים את כל הספרים שלי בכל מקרה.
‫‏מה עם הרשתות החברתיות? ‫‏כרוכית_ביקורת_ספרים_טובים.
‫‏הם לא באמת מקדמים את הספר שלך.
‫‏באמת?
‫‏אולי הם עוד לא קראו אותו.
‫‏אבל מדברים עליו, נכון? ‫‏-את לא בודקת את המדיה החברתית שלך?
‫‏אין לי זמן לזה.
‫‏תנסי לחפש האשטאג_נקודה_רומן.
‫‏- האשטאג_נקודה_רומן -
‫‏לפחות זה הופך אנשים ליצירתיים יותר.
‫‏התוכנית שלך היא להשתמש ברווחים ‫‏לכל מיני דברים, ראן.
‫‏אבל נראה שאולי לא נקבל הרבה.
‫‏פשוט תירגע, אדוני.
‫‏פעם לא היה לי כסף, והייתי בסדר.
‫‏בזמנו, לא הייתה לך משכנתה יקרה
‫‏ומכונית עם תשלום חודשי עצום.
‫‏חשבתי על זה.
‫‏הגשתי הבוקר בקשה להסדרת חובות מחדש.
‫‏הם יכולים להפחית את התשלומים, ‫‏אבל ייקחזמן רב יותר יותר לשלם.
‫‏או שתוכלי לכתוב ‫‏את ספר ההמשך ל"שירים וכאב".
‫‏אין סיכוי!
‫‏לעולם לא אכתוב את ספר ההמשך. ‫‏-אבל למה?
‫‏אני רוצה נואשות ‫‏לעזוב את כתיבת הפופקורן הנצלנית, אדוני.
‫‏הקוראים מתים על זה, ראן.
‫‏כן, הזקנות הסאדו־מזוכיסטיות ‫‏שלא עוזבות מערכות יחסים פוגעניות.
‫‏אז מה? את פשוט נותנת להן ‫‏את המפלט שהן צריכות.
‫‏אין סיבות אחרות.
‫‏שלושים במרץ 2019.
‫‏עשרה ימים אחרי שהתחלתי לכתוב ‫‏את "שירים וכאב".
‫‏הדמות הראשית ברומן הזה היא לאראס אנדיני,
‫‏שהבינה אחרי חודשיים שבעלה מתעלל ורכושני.
‫‏לאראס נכלאה במרתף והתחילה לעבור התעללות.
‫‏נרדמתי בזמן שכתבתי אתמול בלילה.
‫‏כשהתעוררתי, הבנתי שכתבתי עשרה עמודים,
‫‏כולל החלק שבו לאראס ‫‏חוותה התעללות בידי בעלה.
‫‏עכשיו, כל הגוף שלי כואב באמת.
‫‏בדיוק כמו מה שלאראס חוותה.
‫‏- שישה באפריל 2019 -
‫‏זה קרה שוב. ‫‏אני לא זוכרת כלום מאתמול בלילה.
‫‏איכשהו, סיימתי לכתוב את הסיפור ‫‏על ההתעללות בלאראס מצד בעלה.
‫‏היא קיבלה מכה בצד שמאל של פניה.
‫‏כשהתעוררתי הבוקר, ‫‏הלחי השמאלית שלי כאבה כל כך.
‫‏אני מתחילה לצאת מדעתי.
‫‏אז עשיתי קצת מחקר.
‫‏היו כמה מקרים של סופרים
‫‏שהיו כל כך מחוברים רגשית ‫‏לדמויות שהם כתבו עליהן
‫‏שהם יכלו באמת להרגיש
‫‏מה שהדמויות שלהם מרגישות.
‫‏למה שלא אכתוב על דמות ‫‏שעושה סקס נהדר בכל יום?
‫‏סוף סוף סיימתי את "שירים וכאב".
‫‏אבל הסיפור עדיין לא שלם ‫‏כי הגוף שלי לא עומד בזה יותר.
‫‏אני חושבת שהסוף די הולם.
‫‏"לאראס השלימה עם גורלה ‫‏להיות כלואה במרתף לנצח..."
‫‏אני מקווה שכל הכאב בגוף שלי ‫‏שווה את המכירות הענקיות של הרומן, אמן.
‫‏סרטון חדש ביום חדש. ‫‏מחשב נייד חדש. מצלמה חדשה.
‫‏והדבר הבא, חדר שינה חדש.
‫‏"שירים וכאב" הוא רב מכר ‫‏בשבעת החודשים האחרונים!
‫‏- הודעות, בנק סנטרל מדיה -
‫‏- משכנתה -
‫‏- בקשתך למשכנתה -
‫‏"בקשתך למשכנתה..."
‫‏- נדחתה -
‫‏אתה בטוח שספר ההמשך ל"שירים וכאב" ‫‏יניב מכירות עצומות?
‫‏תחתכי לי את האוזניים אם לא.
‫‏אם אחליט לכתוב אותו,
‫‏אוכל לקבל מקדמה?
‫‏- מדיטציה מודרכת מגבירה ריכוז ויצירתיות -
‫‏- לו יכלה לבחור, ‫‏לאראס הייתה בוחרת להיוולד למשפחה -
‫‏- ללא הורים -
‫‏- ללא ערכים -
‫‏- של בבונים. -
‫‏- לאראס נפלה. פניה נשטפו בדמעות. -
‫‏- לאראס ניסתה לברוח בזחילה מבעלה. ‫‏מאוחר מדי. -
‫‏- על גבה, בנוסף לצלקות -
‫‏- שלא החלימו לגמרי. -
‫‏ריק, הכריכה צריכה להיות כנה, ‫‏בדיוק כמו הסיפור.
‫‏כן, יופי.
‫‏זה יהיה רב מכר.
‫‏אשלח לך את כתב היד כדי שתקראי אותו.
‫‏אני רוצה שתוציאי ‫‏כמה ציטוטים לכריכה האחורית.
‫‏היא ממש מוכשרת.
‫‏היא יכולה להפוך סיפור פשוט ‫‏על מכירת אסלות מיד שנייה עם אבא שלה
‫‏למשהו מרתק מאוד.
‫‏עאלייה, את מכירה את ראניה דווי?
‫‏ברור שאני מכירה.
‫‏שלום, גברתי. ‫‏-היי.
‫‏הספר החדש שלה יצא רק אתמול.
‫‏כן, קראתי אותו. ‫‏-בסדר.
‫‏הוא מוצא חן בעיניי.
‫‏אבל אני יכולה להבין
‫‏אם יש כאלה שלא אוהבים אותו.
‫‏תודה, עאלייה. ‫‏-נהדר!
‫‏לפחות יש מעריצה אחת.
‫‏העברתי את המקדמה. ‫‏-על זה אני רוצה לדבר. אז...
‫‏אל תדאגי.
‫‏העליתי את זה ל־15 אחוזים. ‫‏-כן.
‫‏אבל זה לא העניין.
‫‏אז באתי לכאן
‫‏כי לא מתחשק לי לדבר בטלפון.
‫‏אז אני...
‫‏רוצה לבטל את ספר ההמשך של "שירים וכאב".
‫‏השתגעת? הכתיבה נהדרת.
‫‏אפילו הראיתי אותה לאריק. ריק!
‫‏מה דעתך על הספר החדש של ראניה?
‫‏לא יכולתי להפסיק לקרוא אותו. ‫‏כל 30 העמודים ב־15 דקות בלבד.
‫‏אני כבר יכול לדמיין... ‫‏-רק רגע.
‫‏מאיפה השגתם את זה?
‫‏אתה תמיד כותב במסמך מקוון ‫‏שיש לי גישה אליו.
‫‏זה ממש נהדר.
‫‏כל העמיתים שלי היו די מסוחררים ‫‏כשהם קראו את זה.
‫‏זה די מסעיר! ‫‏-זה לא אמור להיות משעשע.
‫‏אלימות במשפחה היא דבר רציני.
‫‏זה עניין רציני ורלוונטי.
‫‏הספר "נקודה" שלך? לא. הוא מיועד רק לעצמך.
‫‏את תמיד חייבת להיות רלוונטית כסופרת.
‫‏אם לא, תאבדי בהדרגה קוראים, ‫‏ורבים ישכחו אותך.
‫‏כשעאלייה מדברת על אסלות
‫‏זה נשמע כל כך לא אלגנטי.
‫‏אבל זה רלוונטי. ‫‏אנשים יכולים להזדהות עם זה.
‫‏מה את מחפשת, ראן?
‫‏פשוט תכתבי את מה שכתבת.
‫‏אל תהיי מישהי אחרת.
‫‏פשוט תהיי עצמך. זהו זה.
‫‏זה מספיק ברור? ‫‏-כן.
‫‏בסדר, עכשיו תפתח את האפליקציה שהתקנת
‫‏ותזין את שם המשתמש והסיסמה שנתתי לך.
‫‏בשביל מה זה, ראן? ‫‏-נכנסת כבר?
‫‏כן. אני רואה אותך עכשיו.
‫‏אני רוצה שתצפה בי כשאני כותבת עכשיו.
‫‏זה מוזר.
‫‏פשוט תעשה את זה, אדוני.
‫‏אם תראה אותי כותבת באופן לא יציב, ‫‏בבקשה תתקשר אליי.
‫‏מה זאת אומרת לא יציב?
‫‏אני בבית עכשיו. החבר שלי כאן.
‫‏אם תעשי איזה תרגיל, כמו להתפשט, הוא יכעס.
‫‏השתגעת? זה לא יקרה!
‫‏זהו זה, אני מנתקת.
‫‏תשגיח עליי באמצעות המצלמה
‫‏ואם תחשוב שמשהו לא בסדר, בבקשה תתקשר אליי.
‫‏אתה רוצה שאתחיל לכתוב עכשיו? ‫‏-כן, בבקשה.
‫‏בסדר.
‫‏- לבד בחדר חם כל כך, לאראס עמדה זקופה -
‫‏- היציבה שלה הצליחה לעצור את דמעותיה. -
‫‏- לאראס ניסתה לנשום. -
‫‏- אבל אחיזתו של בעלה הייתה חזקה מדי. -
‫‏- הנדרה אונו - מו"ל -
‫‏למה את תמיד מרגיזה אותי?
‫‏למה אנחנו לא יכולים להיות בסדר?
‫‏אני כבר לא יודע מה לעשות איתך.
‫‏אסטי. ‫‏-אימא.
‫‏עוד לא אכלת ארוחת ערב, אסטי?
‫‏אני אאכיל אותך בכף. ‫‏-ראניה!
‫‏ראניה! מה קורה?
‫‏למרבה המזל, יכולתי לבוא לכאן מייד.
‫‏ראיתי אותך עושה את זה ‫‏במשך 30 דקות דרך מצלמת הרשת.
‫‏מה קורה? את חולה?
‫‏שבץ?
‫‏תודה.
‫‏כשכתבת את "שירים וכאב" הראשון, זה קרה גם?
‫‏מוקדם יותר הייתה הפעם הראשונה ‫‏שחוויתי את מה שלאראס עברה ממקור ראשון.
‫‏לא הבנתי את זה, ‫‏אבל פתאום, הכתיבה הייתה שם.
‫‏פעם הרגשתי רק את הכאב.
‫‏עכשיו הגוף שלי באמת מצולק.
‫‏את לא על סמים, נכון?
‫‏אם כן, אני יכול לקחת אותך לגמילה. ‫‏-ראית אותי חונקת את עצמי?
‫‏ואיך קיבלתי את זה?
‫‏אולי היית אינטנסיבית מדי.
‫‏בסופו של דבר את מרגישה ‫‏מה שהדמות שלך מרגישה.
‫‏פעם חשבתי על זה ככה.
‫‏אבל הפעם, ההרגשה אמיתית מדי.
‫‏אני מרגישה שלאראס באמת קיימת.
‫‏אוכל לגלות מי היא ‫‏אם אוכל לראות את הפנים שלה בפעם הבאה.
‫‏זהו זה. תפסיקי לכתוב בינתיים.
‫‏פשוט תשמרי את המקדמה לספרים מאוחרים יותר.
‫‏אבל מה אם לאראס באמת קיימת, אדוני?
‫‏חווה באמת את מה שאני רואה.
‫‏מה אם זה קרה בעבר?
‫‏אין לך מה לעשות בקשר לזה. ‫‏-לא.
‫‏אני מרגישה שזה קורה עכשיו.
‫‏זה יהיה מסוכן אם זה אמיתי. ‫‏זאת הייתה רק חניקה קודם.
‫‏ומה אם מטילים בה מומים?
‫‏זה אומר שגם את יכולה למות.
‫‏מי את?
‫‏עשיתי את זה נכון?
‫‏- אימא אוהבת את אסטי -
‫‏"אימא אוהבת את אסטי."
‫‏זה נכון. מושלם.
‫‏תספרי לי שוב סיפור על העולם שבחוץ.
‫‏איזה סיפור? ‫‏-כשאבא נתן לך את הטבעת.
‫‏סיפרתי לך את הסיפור הזה בעבר. ‫‏זה היה במסעדה צרפתית.
‫‏את יכולה לבחור את הארוחה שלך במסעדה?
‫‏ברור שאת יכולה. ‫‏את גם יכולה לבחור מה לשתות.
‫‏אבא עדיין היה נחמד אז?
‫‏אבא עדיין היה נחמד כשהוא נתן לך את הטבעת?
‫‏כן, אבא שלך עדיין היה נחמד.
‫‏למה הוא מפחיד עכשיו?
‫‏למה אנחנו לא יכולות לצאת?
‫‏אבא שלך אוהב אותי יותר מדי. ‫‏הוא אוהב אותנו יותר מדי.
‫‏הוא לא רוצה לאבד אותנו.
‫‏למה הוא חושב ככה?
‫‏כי...
‫‏אני יודעת מי הוא באמת.
‫‏מי הוא?
‫‏אסטי! הטבעת שלי...
‫‏איפה שמת אותה, אימא? ‫‏-לא.
‫‏כששטפתי ידיים, היא הייתה קצת רופפת.
‫‏לא.
‫‏אסטי, תעזרי לי למצוא אותה ‫‏לפני שאבא שלך יבוא.
‫‏מה קורה?
‫‏בדיוק הגעתי הביתה עייף, ‫‏אבל אף אחת מכן לא נראית שמחה.
‫‏למה את בוכה, אסטי?
‫‏מה קורה עם אסטי?
‫‏למה את מסתירה את הידיים?
‫‏את מסתירה משהו?
‫‏פשוט... ‫‏-הפתעה?
‫‏בשבילי? תני לי לראות.
‫‏הטבעת...
‫‏הורדת את הטבעת? ‫‏-לא.
‫‏לא, זה... ‫‏-את כבר לא אוהבת אותי?
‫‏זה לא העניין! ‫‏-אז למה הורדת אותה?
‫‏תילחמי.
‫‏תילחמי!
‫‏למה?
‫‏למה השתנית עוד יותר?
‫‏שפשוט אחיה עם אסטי ואוציא אותך מהקיום?
‫‏עד שהיא תתבגר.
‫‏אולי היא תשרת אותי טוב יותר.
‫‏אל תעשה את זה לבת שלך! ‫‏-אני יודע את זה!
‫‏תילחמי.
‫‏תילחמי!
‫‏קדימה!
‫‏בבקשה, קדימה!
‫‏קדימה!
‫‏אתה צודק. יש לה כמה חבורות על הצלעות.
‫‏אלוהים.
‫‏והגולגולת שלה... היא בסדר.
‫‏אבל את חייבת אם־אר־איי היום. ‫‏נבדוק ביסודיות.
‫‏אני חושבת שאני לא מסוגלת לעשות את זה. ‫‏אני קלאוסטרופובית.
‫‏תבחרי את. מכשיר אם־אר־איי קלאוסטרופובי
‫‏או ארון קבורה?
‫‏אני בסדר, דוקטור. זה כואב רק בפנים שלי.
‫‏מי עשה לך את זה?
‫‏ללוות אותך למשטרה? אני מכיר מישהו.
‫‏מי? איך אני לא יודע את זה?
‫‏מטופל.
‫‏אתה יכול להתקרב כל כך למטופל? ‫‏-מספיק. אני עדיין בסדר.
‫‏הנדרה יספר לך על זה, דוקטור.
‫‏העניין הוא שאף אחד לא עשה לי את זה.
‫‏נדבר על זה בבית.
‫‏מנוחה במיטה? ‫‏-לא.
‫‏כששברת את העצמות שלך אז, יצאת בלילה במקום.
‫‏אתן לך משכך כאבים. ‫‏אבל נבדוק את זה שוב בעוד יומיים.
‫‏תודה, מותק.
‫‏ראן, אני רציני. את מדאיגה אותי.
‫‏בבקשה תדחי את הכתיבה שלך.
‫‏אז אתה לא מאמין לי, אדוני? ‫‏-אני מאמין לך.
‫‏זה לא בסדר שקשה לי לקבל את זה?
‫‏זה לא דבר רגיל.
‫‏בואי נגיד שכל מה שאת אומרת לי נכון.
‫‏את עדיין לא צריכה להיות מעורבת, ‫‏כפי שקרה אתמול בלילה.
‫‏אז אתה אומר לי פשוט להסתכל ולא לעשות כלום?
‫‏את מתערבת, היא חוטפת מכות, ובסוף את נפגעת.
‫‏אני באמת צריכה לגלות מי היא.
‫‏איך? ‫‏-בכל פעם שאני נכנסת...
‫‏בכל פעם שאני נכנסת לגוף שלה, ‫‏הראייה שלי מתבהרת.
‫‏אני חייבת לפחות לראות את הפנים שלה.
‫‏אם יקרה לך משהו שוב... ‫‏-זו הסיבה
‫‏שאני זקוקה לעזרתך ‫‏כדי שתשגיח עליי בזמן שאני כותבת.
‫‏בבקשה.
‫‏אל תעיר אותי אם יהיו לי רק חבורות קלות.
‫‏אם תמותי, ‫‏אני אהיה החשוד העיקרי כי אני כאן.
‫‏פשוט תנסה להעריך את זה.
‫‏תעיר אותי רק כשאני בסכנה חמורה.
‫‏איך אני אמור לדעת את זה? ‫‏-אתה תדע.
‫‏אימא.
‫‏האם אי פעם נצא מהחדר הזה?
‫‏יום אחד, בתי.
‫‏ספרי לי עוד סיפור, אימא.
‫‏איזה סיפור את רוצה לשמוע?
‫‏על המוות.
‫‏אם נמות, לאן נלך? נוכל לצאת?
‫‏אסור שאסטי תמות.
‫‏אסטי צריכה לחיות עד שתתבגר.
‫‏לצאת מהחדר הזה, ללכת לבית הספר, לקולג',
‫‏לצאת, בסדר? ‫‏-אני מפחדת שאבא יהרוג אותי, אימא.
‫‏מי את?
‫‏מה קורה, אימא?
‫‏מראה.
‫‏אין לנו מראות, אימא.
‫‏אימא?
‫‏מראה.
‫‏מה קרה? מי זאת?
‫‏מתי פגשת את ההורים שלך בפעם האחרונה?
‫‏לפני 12 שנה.
‫‏מה קרה?
‫‏ניסיתי לנהוג במכונית של חברה שלי.
‫‏ראמה הצטרף. פגעתי בעמוד.
‫‏והוא מת.
‫‏ראמה היה הילד האהוב על ההורים שלי.
‫‏נחמד, חכם, חרוץ, נאה.
‫‏ואני הייתי על הפנים.
‫‏מרדתי, נשארתי כיתה.
‫‏ההורים שלי מעולם לא סלחו לי.
‫‏אז יש לי אחות תאומה?
‫‏כן.
‫‏ושניכם מסרתם אותה לאימוץ.
‫‏בזמנו, היינו בתקופה קשה.
‫‏בעיות כספיות.
‫‏עבדתי כעיתונאי
‫‏בחברת תקשורת שהתנגדה לסדר החדש.
‫‏שמעתי שעומדים לעצור אותי.
‫‏דאגנו
‫‏שלא נוכל לטפל בכם.
‫‏למה רק התאומה שלי? למה לא גם אותי?
‫‏נתנו גם אותך למישהו אחר.
‫‏אבל התחרטנו על מה שעשינו שנה לאחר מכן.
‫‏ניסינו לחפש את שתיכן.
‫‏מצאנו רק אותך.
‫‏לא הצלחנו למצוא את התאומה שלך.
‫‏אז מסרתם גם אותי למישהו אחר.
‫‏עשיתם את זה גם לראמה?
‫‏לא.
‫‏כמובן. ‫‏-כי הוא היה מבוגר יותר...
‫‏אתם יודעים איפה היא?
‫‏חיפשנו אותה במשך שנים,
‫‏אפילו שילמנו למישהו שיעשה זאת,
‫‏אפילו עד לפני כמה שנים.
‫‏לא מצאנו כלום.
‫‏אבא...
‫‏ואני אוהבים אותך כל כך.
‫‏אנחנו אוהבים את כולכם כל כך.
‫‏אבל הלכנו לאיבוד.
‫‏העבר עדיין מרחף מעלינו.
‫‏כל כך הרבה חרטה.
‫‏התחרטת גם על שילדת אותי ואת התאומה שלי?
‫‏התחרטתי על זה
‫‏כי לא יכולנו לתת
‫‏מספיק אהבה לשתיכן.
‫‏ראניה, מעולם לא טעית.
‫‏אנחנו אלה שמאכזבים אותך.
‫‏חושבים על העם. חושבים על המדינה.
‫‏אבל שכחנו לחשוב על החשובים ביותר,
‫‏בננו ובנותינו.
‫‏תסלחי לי, ראניה.
‫‏תסלחי לנו.
‫‏מה תעשי עכשיו? ‫‏-אני צריכה למצוא את התאומה שלי.
‫‏איך?
‫‏תודה שתמכת בי כל הזמן הזה, אדוני.
‫‏אני יודעת שאני לא הסופרת הכי מוכשרת,
‫‏אבל אתה תמיד תומך בי.
‫‏אני יודעת שאתה כן.
‫‏זה לא מפני שאתה מחבב אותי.
‫‏אתה אפילו לא אוהב נשים.
‫‏את בטוחה? ‫‏-כמובן.
‫‏אפילו לא שמת לב לציצים החשופים שלי ‫‏בפסטיבל הספרים בשנה שעברה.
‫‏הייתי כל כך נבוכה.
‫‏אבל באמת.
‫‏אם יקרה לי משהו,
‫‏אני רוצה שתדע
‫‏שאני אוהבת אותך.
‫‏אתה אדם טוב.
‫‏את מדברת כאילו את עומדת למות.
‫‏אני צריכה להמשיך עם זה ‫‏עד שאדע איפה התאומה שלי,
‫‏לא משנה מה הסיכון.
‫‏אסטי.
‫‏אימא, אני מרגישה כל כך חלשה.
‫‏קר לי. ‫‏-את תהיי בסדר בקרוב, בתי.
‫‏אני חושבת שאוכל לצאת אם אמות.
‫‏מותק, אל תבכי.
‫‏מה קורה, לאראס?
‫‏נמאס לי לעבוד כל היום. אני צריך לנוח.
‫‏הבת שלך, אסטי, חולה.
‫‏אסטי חולה לעיתים קרובות.
‫‏היא תהיה בסדר מחר.
‫‏יש הרבה תרופות בארון בכל מקרה.
‫‏יש לה חום גבוה.
‫‏היא בוערת. ‫‏-מספיק עם הדרמה.
‫‏תיקח אותה לבית החולים עכשיו, בבקשה.
‫‏ואיך אני יכול להסביר מי היא?
‫‏אסטי! הבת שלך! היא חולה מאוד!
‫‏אם לא תביא אותה לרופא עכשיו...
‫‏מספיק!
‫‏אל תשתמשי בבת שלך כדי למשוך תשומת לב. ‫‏-אתה!
‫‏מה אתה באמת?
‫‏אפילו שדים לא יעשו את זה לילדים שלהם!
‫‏את אמיצה מספיק עכשיו, נכון?
‫‏תילחמי.
‫‏תחזיקי. תחזיקי חזק.
‫‏ברגע שתרפי, אני אלמד אותך לקח
‫‏שלעולם לא תשכחי.
‫‏לא.
‫‏במה תבחרי? בגן עדן או בגיהינום?
‫‏לא!
‫‏אגרתה.
‫‏מה זה אגרתה?
‫‏מי את?
‫‏את לא לאראס.
‫‏מי את?
‫‏אסטי.
‫‏- מיזמים בבעלות המדינה -
‫‏אני יודעת איפה הוא עובד.
‫‏בזמן שאני בודקת מי הוא ואיפה הוא גר,
‫‏בוא איתי למרכז העיר.
‫‏- רשימת אנשי צוות ‫‏משרד מיזמים בבעלות המדינה -
‫‏- צוות מומחים ‫‏משרד מיזמים בבעלות המדינה -
‫‏- אדריאן רג'אסה -
‫‏- עמוד פרופיל -
‫‏אני יודעת מי אתה, מנוול!
‫‏אדוני, סע לרחוב וידיה נורי מספר שלוש. מהר!
‫‏שלושים וארבע דקות. ‫‏-לא, אין לנו כל כך הרבה זמן.
‫‏הילדה הזאת תמות. התאומה שלי תמות, אדוני!
‫‏אמרת שתוכלי להיכנס לגוף בעלה של לאראס.
‫‏למה שלא תעשי את זה ותתאבדי?
‫‏אני לא יכולה לשלוט בגוף שלו ‫‏ואני לא יכולה לשלוט בגוף של לאראס.
‫‏אין לנו כלי נשק? אנחנו צריכים נשק!
‫‏זה אמיתי? ‫‏-לא. אבל זה נראה אמיתי.
‫‏פשוט תיסע מהר. הרבה יותר מהר. עכשיו!
‫‏מה קורה? ‫‏-כי אני צריכה להגיע לשם מהר!
‫‏מהר!
‫‏אסטי, תתעוררי, בתי. ‫‏-אימא.
‫‏אסטי, אל תשאירי את אימא לבד. ‫‏-כן, אימא.
‫‏אני כל הזמן מנסה לפקוח את העיניים
‫‏כדי שלא אמות, כדי שעדיין אהיה איתך.
‫‏אסטי...
‫‏תזוזו! למען האל!
‫‏מי את באמת?
‫‏מה את רוצה?
‫‏אם אהרוג אותה,
‫‏גם את תמותי.
‫‏אדריאן.
‫‏-אדריאן.
‫‏אדריאן.
‫‏אדריאן. אני יודעת מי אתה.
‫‏אדריאן רג'אסה, מומחה לתעשייה.
‫‏אם לאראס תמות, אתה תמות.
‫‏ראניה!
‫‏למה הערת אותי? ‫‏-הגענו.
‫‏בית כזה גדול והם לא נועלים אותו.
‫‏ואין אבטחה בסביבה. ‫‏-הוא בטוח מדי בעצמו
‫‏או שהוא לא מפחד מאף אחד.
‫‏כן? ‫‏-סליחה, גברתי. אני ממשרד השר.
‫‏אנחנו צריכים להיפגש עם מר אדריאן ‫‏כדי לדון בתיק, והטלפון שלו לא זמין.
‫‏הוא אף פעם לא מדליק את הטלפון במשרד שלו.
‫‏היי!
‫‏סליחה.
‫‏איפה המשרד שלו?
‫‏איפה?
‫‏מר הנדרה!
‫‏היי!
‫‏היי, תתרחק ממנה!
‫‏תעמוד שם!
‫‏מהר!
‫‏לאראס!
‫‏אם לא תזוזו, אף אחד לא ייפגע.
‫‏מה אתה עלול לעשות?
‫‏אם תלחצו אותי אל הקיר, כל דבר.
‫‏כולל להרוג ילדים?
‫‏אמרתי, "אם תלחצו אותי אל הקיר"!
‫‏תהרוג אותי. ‫‏-אל תבחן אותי!
‫‏אני באמת אהרוג אותך!
‫‏יש לכם מזל שנתתי לשניכם
‫‏לעשות משהו הלילה.
‫‏למה?
‫‏כי אני רוצה להוכיח שהחוקים שלכם
‫‏לא חלים עליי.
‫‏לאראס!
‫‏לאראס, זאת אני, התאומה שלך.
‫‏אני חולמת עלייך לעיתים קרובות.
‫‏חשבתי שאת רק גרסה שלי...
‫‏בדמיון שלי.
‫‏הגרסה החופשית.
‫‏בואי נצא מכאן!
‫‏לא.
‫‏אם אצא,
‫‏כולנו לא נשרוד.
‫‏הם
‫‏לא בני אנוש.
‫‏הם שדים.
‫‏גרועים...
‫‏משדים.
‫‏תודה.
‫‏לאראס!
‫‏-אימא.
‫‏לאראס...
‫‏אתה תקבל את מה שמגיע לך.
‫‏אדריאן, מי זאת?
‫‏אנחנו בחוץ, אימא?
‫‏ראן.
‫‏את עוזבת היום?
‫‏חיים חדשים.
‫‏אפילו שהמנוול הזה יהיה בכלא,
‫‏אני עדיין צריכה להרחיק אותה מכאן.
‫‏מה קרה?
‫‏הייתי כאן לפני שלושה ימים.
‫‏בדקנו את כל צילומי האבטחה ולא מצאנו כלום.
‫‏זיבולים! ‫‏-גברתי...
‫‏שד או משהו גרוע יותר, כולכם תשלמו ביוקר!
‫‏תרגום כתוביות: זיוית אוריין