Det er 50 plasser, ikke sant?
Det holder. Kommer det flere, kan de stå.
Hva?
Boken din, Periode, er ulik Dikt og smerte.
Måten du forteller på er mer utforskende.
Så hvis du ikke får mange lesere til å begynne med, ikke vær redd.
Alle bøkene mine er utforskende.
Både Dikt og smerte og Periode.
Denne er bare litt annerledes.
Men du liker den, ikke sant? Ellers hadde du vel ikke gitt den ut?
Jeg er mer enn kun forleggeren din. Du er som en søster.
- Jeg støtter deg uansett hva du skriver. - Takk.
Jeg håper fortsatt at du skriver en oppfølger til Dikt og smerte.
Gi deg. Det er på tide at jeg sikter høyere.
Jeg må bort fra pophistorier.
- Noen anmeldelser ennå? - Den ble publisert i går.
Hva er tittelen på boken?
Sirkel eller Periode?
Periode.
Greit. Jeg forstår.
Du vil si til leserne dine:
"Ikke sku hunden på hårene",
ikke sant?
Når reporterne spør, kan du svare med det.
Vi gjorde forsiden kjedelig så folk ville bedømme innholdet i stedet.
Den er ikke kjedelig.
Bare enkel. Ærlig.
Tror du det er nok sitteplasser?
Skal vi fjerne mer?
Hvorfor er dere så bekymret? Bare slapp av!
Lanseringen er om 15 minutter.
Greit?
BOKDISKUSJON OG SIGNERING
Den nye boken din forvirrer meg,
og det får meg til å lure på
hva som er viktigst for deg, Ms. Rania.
Få anerkjennelse fra lesere som meg eller fra kritikere?
Her er greia, sir.
Jeg prøver ikke å få anerkjennelse fra noen.
Det å skrive er som å puste for meg.
Jeg må gjøre det for å holde meg i live.
- Så enkelt er det, sir. - Men miss...
Greit, jeg beklager. Rommet skal brukes til et annet arrangement,
så la oss gå rett til boksigneringen. Kom hit, er du snill.
Hei, Ms. Rania.
DIKT OG SMERTE
Det er signering for Periode i dag.
Du sa at boken var ganske litterær.
Jeg kan bli forvirret om den er for litterær.
DIKT OG SMERTE
Den er ikke så forvirrende.
Mine damer og herrer, disse bøkene er også til salgs.
Takk, miss.
Har noen med seg Periode? Kom hit, så signerer jeg den.
Greit, jeg signerer den.
- Anmeldelsen fra Khatulistiwa er ute. - Virkelig? Og?
- Takk. - Ikke viktig.
Hva mener du? Anmeldelsen deres er den viktigste.
Takk.
Er det så ille?
Takk.
Og anmeldelsen til Pena?
"...Ranias nyeste etter den sensasjonelle popkornboken Dikt og smerte
er kalt Periode,og kan ikke anses som et ærlig verk
og prioriterer stil fremfor substans."
Anmeldelsen er altfor banal.
Hva med Sastra Berkala?
"...vurderingen min kan ses på bokomslaget,
kjedelig og ingen innsats for å få kontakt med leserne."
Samme det. De er negative til alle bøkene mine.
Hva med sosiale medier? @goodbooksreview.
De promoterer ikke boken din.
Virkelig?
Kanskje de ikke har lest den.
- Men de snakker om den? - Sjekker du ikke sosiale medier?
Jeg har ikke tid til det.
Søk på #perioderoman.
#PERIODEROMAN
Det gjør i det minste folk kreative.
Planen din er å bruke profitten til alt mulig, Ran.
Men vi får kanskje ikke så mye.
Bare slapp av.
Jeg har vært pengelens før, og det gikk bra.
Da hadde du ikke et massivt boliglån
og en bil med dyre avdrag.
Jeg har tenkt på det.
Jeg søkte om restrukturering av gjelden i morges.
De kan redusere avdragene, men det tar lenger tid å betale.
Eller du kan skrive en oppfølger til Dikt og smerte.
Aldri!
- Jeg vil aldri skrive en oppfølger. - Hvorfor ikke?
Jeg er desperat etter å legge den utnyttende popkornskrivingen bak meg.
Leserne elsker det, Ran.
Ja, sadomasochistiske gamle damer som blir i voldelige forhold.
Hva så? Du gir dem bare flukten de trenger.
Det er eneste grunn.
30. mars 2019.
Ti dager etter at jeg begynte å skrive Dikt og smerte.
Hovedpersonen i romanen er Laras Andini,
som etter to måneder innser at mannen er voldelig og sjalu.
Laras blir låst inne i kjelleren og blir mishandlet.
Jeg sovnet mens jeg skrev i går kveld.
Da jeg våknet, så jeg at jeg hadde skrevet ti sider,
inkludert delen der Laras blir mishandlet av mannen sin.
Nå gjør hele kroppen min vondt.
Akkurat som det Laras opplevde.
6. APRIL 2019
Det skjedde igjen. Jeg fikk jernteppe i går kveld.
Jeg har skrevet ferdig historien om Laras som blir mishandlet av mannen.
Hun blir slått på venstre side av ansiktet.
Da jeg våknet i morges, hadde jeg vondt i venstre kinn.
Jeg begynner å gå fra vettet.
Så jeg undersøkte litt.
Det har vært noen saker med forfattere
som er så emosjonelt knyttet til karakterene de skriver om
at de virkelig kan føle
hva karakterene føler.
Hvorfor skriver jeg ikke om en karakter som har bra sex hver dag?
Jeg er endelig ferdig med Dikt og smerte.
Men historien er ufullstendig, for kroppen min orker ikke mer.
Slutten er passende.
"Laras aksepterte skjebnen å være innelåst i kjelleren for alltid..."
Jeg håper all smerten i kroppen er verdt gode salgstall, amen.
En ny video på en ny dag. Ny laptop. Nytt kamera.
Og et nytt soverom.
Dikt og smerte har vært en bestselger de siste syv månedene!
VARSEL, CENTRAL MEDIA BANK
BOLIGLÅN
SØKNADEN OM BOLIGLÅN
"Søknaden om boliglån er..."
AVVIST
Er du sikker på at en oppfølger til Dikt og smerte vil selge godt?
Skjær ørene av meg om den ikke gjør det.
Hvis jeg bestemmer meg for å skrive den,
kan jeg få et forskudd?
MEDITASJONSVEILEDNING FORBEDRE FOKUS OG STYRK KREATIVITET
KUNNE HUN VELGE, VILLE LARAS BLI FØDT I EN FAMILIE
UTEN FORELDRE
UTEN VERDIER
AV BAVIANER.
LARAS FALT. TÅRENE FYLTE ANSIKTET.
LARAS PRØVDE Å KRYPE VEKK FRA MANNEN SIN. FOR SENT.
...PÅ RYGGEN, I TILLEGG TIL ARRENE
SOM IKKE VAR HELT LEGET.
Rik, forsiden må være ærlig, akkurat som historien.
Ja, bra.
Det blir en bestselger.
Jeg sender deg manuset så du kan lese det.
Jeg vil at du skal komme med noen sitater på forsiden.
Hun er veldig talentfull.
Hun kan gjøre en enkel historie om å selge brukte toaletter med faren sin
til noe veldig engasjerende.
Aliya, kjenner du Rania Dewi?
Selvsagt.
- Hallo, miss. - Hei.
Hun ga ut en ny bok i går.
- Ja, jeg har lest den. - Ok.
Jeg liker den.
Men jeg kan forstå det
om noen ikke liker den.
- Takk, Aliya. - Flott!
Du har minst én fan.
- Jeg har overført forskuddet. - Det var det jeg ville snakke om. Så...
Ikke tenk på det.
- Jeg har økt det til 15 %. - Ja.
Men det er ikke det.
Jeg kom hit
fordi jeg ikke ville ta det på telefon.
Jeg
vil avlyse oppfølgeren til Dikt og smerte.
Er du gal? Det du har skrevet, er flott.
Jeg viste det til Erik. Rik!
Hva syntes du om det Rania hadde skrevet?
Jeg kunne ikke slutte å lese. Alle 30 sidene på kun 15 minutter.
- Jeg kan allerede se for meg... - Vent litt.
Hvor fikk du det fra?
Du skriver alltid på et dokument på nett jeg har tilgang til.
Det er flott.
Kollegaene mine ble glade da de leste det.
- Det er spennende! - Det skal ikke være morsomt.
Vold i hjemmet er alvorlig.
Det er en alvorlig og relevant sak.
Periode? Nei. Den er kun ment for deg selv.
Du må konstant være relevant som forfatter.
Hvis ikke vil du sakte miste lesere og bli glemt.
Aliyas snakk om toaletter
høres så uelegant ut.
Men det er relevant. Folk kjenner seg igjen.
Hva er det du ser etter, Ran?
Bare fortsett å skrive sånn.
Ikke vær en annen.
Bare vær deg selv. Det er alt.
- Er det klart nok? - Ja.
Greit, åpne appen du nettopp installerte
og tast inn brukernavnet og passordet jeg ga deg.
- Hva er det til, Ran? - Har du logget på?
Ja. Jeg kan se deg nå.
Jeg vil at du skal se på meg mens jeg skriver.
Dette er rart.
Bare gjør det.
Hvis jeg skriver på uregelmessig vis, vennligst ring meg.
Hva mener du med uregelmessig?
Jeg er hjemme. Kjæresten min er her.
Prøver du deg på noe, som å kle av deg, blir han sint.
Er du gal? Det skjer ikke!
Jeg legger på.
Følg med på kameraet,
og hvis du finner noe som ikke stemmer, ring meg.
- Skal jeg begynne å skrive? - Ja, gjerne.
Greit.
ROMMET VAR VELDIG VARMT, MEN LARAS STO RAKRYGGET.
HUN HOLDT TÅRENE TILBAKE MED HOLDNINGEN SIN.
LARAS PRØVDE Å PUSTE.
MEN EKTEMANNENS GREP VAR FOR KRAFTIG.
HENDRA ONO - FORLEGGER
Hvorfor gjør du meg alltid sint?
Hvorfor kan vi ikke ha det bra?
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med deg lenger.
- Asti. - Mamma.
Har du ikke spist middag ennå, Asti?
- Jeg skal mate deg. - Rania!
Rania! Hva skjer?
Heldigvis kom jeg med en gang.
Jeg så deg gjøre dette i 30 minutter på webkameraet.
Hva skjer? Er du syk?
Slag?
Takk.
Skjedde dette da du skrev den første boken også?
Dette var første gang jeg selv opplevde det Laras gjennomgikk.
Jeg innså det ikke, men plutselig var teksten der.
Jeg følte kun smerten før.
Nå er kroppen min virkelig skadet.
Du bruker ikke dop?
- I så fall kan vi dra til avrusning. - Så du at jeg kvalte meg selv?
Hvor fikk jeg dette fra?
Kanskje du bare var for intens.
Du føler til slutt det karakteren din føler.
Jeg pleide å tenke det samme.
Men denne gangen føles det for ekte.
Jeg føler at Laras virkelig eksisterer.
Jeg kan finne ut hvem hun er om jeg ser ansiktet hennes.
Nok. Slutt å skrive inntil videre.
Bare behold forskuddet til senere bøker.
Men hva om Laras virkelig eksisterer?
Virkelig opplever det jeg ser.
Hva om det hører fortiden til?
- Du kan ikke gjøre noe med det. - Nei.
Jeg føler at det skjer nå.
Det er farlig om det er ekte. Det var kun kvelning tidligere.
Hva om hun blir lemlestet?
Det betyr at du også kan dø.
Hvem er du?
Gjorde jeg det riktig?
MAMMA ER GLAD I ASTI.
"Mamma er glad i Asti."
Det stemmer. Perfekt.
Fortell meg en historie om verden utenfor igjen.
- Hvilken historie? - Om da pappa ga deg ringen.
Jeg har fortalt den historien før. Det var på en fransk restaurant.
Kan du velge mat på en restaurant?
Selvsagt. Du kan velge hva du vil drikke også.
Var pappa fortsatt snill da?
Pappa var fortsatt snill da han ga deg ringen.
Ja, faren din var fortsatt snill.
Hvorfor er han skummel nå?
Hvorfor slipper vi ikke ut?
Faren din elsker meg for høyt. Han elsker oss for høyt.
Han vil ikke miste oss.
Hvorfor tenker han sånn?
Fordi...
...jeg vet hvem han virkelig er.
Hvem er han?
Asti! Ringen min...
- Hvor la du den, mamma? - Nei.
Da jeg vasket hendene, var den litt løs.
Nei.
Asti, hjelp meg å finne den før faren din kommer.
Hva skjer?
Jeg kom nettopp hjem og er trøtt, men ingen av dere virker glade.
Hvorfor gråter du, Asti?
Hva skjer med Asti?
Hvorfor gjemmer du hendene?
Skjuler du noe?
- Det er bare... - En overraskelse?
Til meg? La meg se.
Ringen...
- Tok du av deg ringen? - Nei.
- Nei, det er... - Elsker du meg ikke lenger?
- Det er ikke det! - Så hvorfor tok du den av?
Kjemp imot.
Kjemp imot!
Hvorfor?
Hvorfor endrer du deg mer og mer?
Skal jeg bo med kun Asti og fjerne deg?
Til hun er voksen.
Kanskje hun vil tjene meg bedre.
- Ikke gjør det mot datteren din! - Jeg vet det!
Kjemp imot.
Kjemp imot!
Kom igjen!
Du har rett. Det er blåmerker på ribbeina.
Herregud.
Og skallen... Den er fin.
Men du må ta MR i dag. Vi skal sjekke nøye.
Jeg tror ikke jeg kan gjøre det. Jeg er klaustrofobisk.
Du velger. Klaustrofobisk MR
eller kiste?
Det går bra, doktor. Det gjør bare vondt i ansiktet.
Hvem gjorde dette mot deg?
Skal jeg bli med deg til politiet? Jeg kjenner noen.
Hvem da? Hvorfor vet ikke jeg om det?
En pasient.
- Er du så nær en pasient? - Nok. Jeg har det bra.
Hendra kan forklare det, doktor.
Poenget er at ingen gjorde dette mot meg.
Vi snakker om det hjemme.
- I senga? - Nei.
Da du brakk beina dine, gikk du ut om natten.
Jeg gir deg smertestillende, så sjekker vi om to dager.
Takk, kjære.
Ran, jeg mener det. Jeg er bekymret for deg.
Vennligst utsett skrivingen.
- Så du tror meg ikke? - Jeg tror deg.
Men det er jo vanskelig å akseptere.
Det er ikke en vanlig ting.
La oss si at alt du sier er sant.
Du burde ikke involvere deg, som du gjorde i går kveld.
Ber du meg bare se på og ikke gjøre noe?
Blander du deg, får hun bank, og du ender opp skadet.
Jeg må finne ut hvem hun virkelig er.
- Hvordan? - Hver gang jeg går inn...
Hver gang jeg går inn i kroppen hennes, blir synet klarere.
Jeg må i det minste se ansiktet hennes.
- Skjer det noe med deg igjen... - Det er derfor
jeg trenger din hjelp til å holde øye med meg mens jeg skriver.
Vær så snill.
Ikke vekk meg om jeg bare får blåmerker.
Hvis du dør, blir jeg hovedmistenkt fordi jeg er her.
Bare prøv å anslå det.
Vekk meg kun om jeg er i stor fare.
- Hvordan skal jeg vite det? - Du vet det.
Mamma.
Vil vi forlate dette rommet en dag?
Én dag, min datter.
Fortell meg en annen historie, mamma.
Hvilken vil du høre?
Om døden.
Hvis vi dør, hvor skal vi dra? Kommer vi oss ut?
Asti kan ikke dø.
Asti må leve til hun blir voksen.
Forlate rommet, gå på skolen, studere,
- gå ut, ok? - Jeg er redd for at pappa skal drepe meg.
Hvem er du?
Hva skjer, mamma?
Speil.
Vi har ingen speil, mamma.
Mamma?
Speil.
Hva skjedde? Hvem er hun?
Når møtte du foreldrene dine sist?
For tolv år siden.
Hva skjedde?
Jeg lånte bilen til vennen min.
Rama ble med. Jeg traff en stolpe.
Og han døde.
Rama var favoritten til foreldrene mine.
Snill, smart, flittig, kjekk.
Mens jeg var et problembarn.
Opprørsk, måtte ta en klasse om igjen.
Foreldrene mine tilga meg aldri.
Så jeg har en tvillingsøster?
Ja.
Og dere adopterte henne bort.
Vi hadde det tøft på den tiden.
Pengeproblemer.
Jeg jobbet som journalist
i et medieselskap som var imot den nye ordenen.
Jeg hørte at jeg skulle bli arrestert.
Vi var bekymret for
at vi ikke kunne ta vare på dere.
Hvorfor bare tvillingen min? Hvorfor ikke meg også?
Vi ga deg også bort.
Men vi angret på det etter et år.
Vi lette etter dere begge.
Men vi fant kun deg.
Vi fant ikke tvillingen din.
Så dere ga meg også bort.
Gjorde dere det samme med Rama?
Nei.
- Selvsagt. - Fordi han var eldre...
Vet dere hvor hun er?
Vi har lett etter henne i årevis,
vi betalte til og med noen
inntil for noen år siden.
Vi fant ingenting.
Pappa
og jeg elsker deg så høyt.
Vi elsker dere alle så høyt.
Men vi gikk oss vill.
Fortiden henger igjen.
Så mye anger.
Angret du på at du fødte meg og tvillingen min?
Jeg angret på det
fordi vi ikke kunne gi
nok kjærlighet til dere begge.
Rania, du har aldri tatt feil.
Det var vi som sviktet deg.
Vi tenkte på folket. På landet.
Men vi glemte å tenke på det viktigste,
sønnen vår og døtrene våre.
Tilgi meg, Rania.
Tilgi oss.
- Hva skal du gjøre nå? - Jeg må finne tvillingen min.
Hvordan da?
Takk for at du støtter meg.
Jeg er ikke den mest talentfulle forfatteren,
men du støtter meg alltid.
Du er oppriktig.
Og ikke fordi du liker meg.
Du liker ikke engang kvinner.
- Er du sikker? - Selvsagt.
Du la ikke engang merke til puppene mine på bokfestivalen i fjor.
Jeg var så flau.
Men seriøst.
Hvis noe skjer med meg,
vil jeg at du skal vite
at jeg er glad i deg.
Du er et godt menneske.
Du snakker som om du skal dø.
Jeg må fortsette til jeg finner ut hvor tvillingen min er,
uansett risiko.
Asti.
Mamma, jeg føler meg så svak.
- Det er kaldt. - Du blir bra igjen snart, min datter.
Jeg tror jeg kan komme meg ut om jeg dør.
Kjære, ikke gråt.
Hva skjer, Laras?
Jeg er lei av å jobbe hele dagen. Jeg trenger hvile.
Datteren din, Asti, er syk.
Hun blir ofte syk.
Hun er bra igjen i morgen.
Det er mange medisiner i skapet uansett.
Hun har hatt veldig høy feber.
- Hun brenner. - Nok drama.
Ta henne med til sykehuset.
Hvordan kan jeg forklare hvem hun er?
Asti! Datteren din! Hun er veldig syk!
Tar du henne ikke med til legen...
Nok!
- Ikke bruk datteren din for oppmerksomhet. - Du!
Hva er du egentlig?
Djevler gjør ikke dette mot sine egne barn!
Du er modig nå, er du ikke?
Kjemp imot.
Hold den. Hold den hardt.
Når du slipper, skal jeg gi deg en lærepenge
du aldri vil glemme.
Ikke.
Hva velger du? Himmel eller helvete?
Ikke!
Agartha.
Hva er Agartha?
Hvem er du?
Du er ikke Laras.
Hvem er du?
Asti.
STATLIGE BEDRIFTER
Jeg vet hvor han jobber.
Bli med meg til sentrum mens jeg prøver å finne ut
hvem han er og hvor han bor.
ANSATTLISTE I DEPARTEMENTET FOR STATLIGE BEDRIFTER
EKSPERTPERSONELL DEPARTEMENTET FOR STATLIGE BEDRIFTER
PROFILSIDE
Jeg vet hvem du er, din jævel!
Dra til Widia Nuri Street 3. Fort!
- Trettifire minutter. - Nei, vi har ikke så mye tid.
Jenta vil være død. Tvillingen min vil være død!
Du gikk inn i kroppen til Laras' mann.
Hvorfor ikke gjøre det og begå selvmord?
Jeg kan ikke kontrollere kroppen hans eller kroppen til Laras.
Har vi ikke våpen? Det trenger vi!
- Er den ekte? - Nei. Men den ser ekte ut.
Bare kjør fort. Mye fortere. Nå!
- Hva skjer? - Jeg må hjelpe dem!
Fort!
- Asti, våkne, datteren min. - Mamma.
- Asti, ikke la mamma være alene. - Ja, mamma.
Jeg prøver å åpne øynene
så jeg ikke dør, så jeg fortsatt er med deg.
Asti...
Kjør! For guds skyld!
Hvem er du egentlig?
Hva vil du?
Hvis jeg dreper henne,
dør du også.
Adrian.
- Adrian. - Adrian.
Adrian.
Adrian. Jeg vet hvem du er.
Adrian Rajasa, industrispesialist.
Dør Laras, dør du.
Rania!
- Hvorfor vekket du meg? - Vi er fremme.
Et så stort hus, og de låser det ikke.
- Ingen vakter heller. - Han er enten selvsikker
eller ikke redd for noen.
- Ja? - Unnskyld, frue. Jeg er fra departementet.
Vi må diskutere et dokument, og han svarer ikke på telefon.
Han slår aldri på telefonen på kontoret.
Hei!
Unnskyld.
Hvor er kontoret hans?
Hvor?
Mr. Hendra!
Hei!
Kom deg vekk fra henne!
Stå der!
Fort!
Laras!
Hvis dere står stille, blir ingen skadet.
Hva kan du gjøre?
Blir jeg trengt opp i et hjørne, hva som helst.
Inkludert å drepe barn?
Om jeg er trengt opp i et hjørne!
- Drep meg. - Ikke test meg!
Jeg dreper deg!
Dere er heldige at jeg lot dere
gjøre noe som helst i kveld.
Hvorfor det?
Fordi jeg vil bevise at lovene deres
ikke gjelder meg.
Laras!
Laras, det er meg, tvillingen din.
Jeg drømmer ofte om deg.
Jeg trodde du bare var en versjon av meg
i fantasien min.
Den frie versjonen.
La oss komme oss ut herfra!
Nei.
Hvis jeg drar...
...vil vi ikke alle overleve.
De er
ikke mennesker.
De er djevler.
Verre
enn djevler.
Takk.
Laras!
- Laras! - Mamma.
Laras...
Du vil få som fortjent.
Adrian, hvem er det?
Er vi ute, mamma?
Ran.
Flytter du ut i dag?
Et nytt liv.
Den jævelen vil være i fengsel,
men jeg må holde henne unna.
Hva er det?
Jeg var her for tre dager siden.
Vi sjekket alle opptakene og fant ingenting.
- Pissprat! - Miss...
Djevel eller det som verre er, dere skal få betale dyrt!
Tekst: Arnfinn Vassbø