Sunt 50 de locuri, nu?
Sunt de ajuns. Dacă mai vin și alții, pot sta în picioare.
Ce e?
Cartea ta Punct nu seamănă cu Poezie și durere.
Spui povestea mult mai explorativ.
Nu te teme dacă la început nu vei avea mulți cititori!
Toate cărțile mele sunt explorative.
Și Poezie și durere, și Punct.
Asta e doar puțin diferită.
Îți place, nu? Dacă nu-ți place, de ce ai publicat-o?
Nu sunt doar editorul tău. Îmi ești ca o soră.
- Te sprijin în tot ce scrii. - Mersi!
Încă sper că vei scrie continuarea la Poezie și durere.
Nu, termină! E timpul să țintesc mai sus.
Nu mai pot scrie povești pop.
- A apărut vreo recenzie? - Abia ieri s-a publicat cartea.
Cum se numește cartea?
Cerc sau Punct?
Punct.
Bine. Înțeleg.
Vrei să le spui cititorilor tăi:
„Nu judeca o carte după copertă”,
nu-i așa?
Așa poți să răspunzi când te vor întreba reporterii.
Coperta e plictisitoare ca oamenii să-i poată judeca conținutul.
Nu e plictisitoare.
E doar simplistă. Sinceră.
Crezi că sunt destule locuri?
Să mai scoatem câteva?
De ce vă faceți griji? Relaxați-vă!
Începem lansarea în 15 minute.
Bine?
DISCUȚII DESPRE CARTE ȘI AUTOGRAFE
Noua dumitale carte mă derutează
și mă face să mă întreb
ce e mai important pentru dumneata, dră Rania.
Să fii apreciată de cititori ca mine sau de critici?
Uite care-i treaba!
Nu încerc să obțin niciun fel de recunoaștere de la nimeni.
Pentru mine, scrisul e ca respiratul.
Trebuie să continui să scriu ca să rămân în viață.
- E simplu. - Dar...
Îmi cer scuze. Aici trebuie să înceapă alt eveniment.
Vom ține sesiunea de autografe. Vino aici, te rog!
Bună, dră Rania!
POEZIE ȘI DURERE
Azi semnez autografe pe cartea Punct.
Ai spus că e foarte densă.
Mă zăpăcesc dacă e prea densă.
POEZIE ȘI DURERE
Nu e atât de grea.
Doamnelor și domnilor, cărțile sunt și de vânzare.
Mulțumesc!
Are cineva cartea Punct? Veniți cu ea și o semnez!
Bine, o semnez pe aceea.
- A ieșit recenzia de la Khatulistiwa. - Serios? Și?
- Mulțumesc! - Nu contează.
Cum adică? Recenzia lor e cea mai importantă.
Mulțumesc!
E chiar așa de rău?
Mulțumesc!
COȘMARURI ȘI REVERII DE LA JOKO ANWAR
POEZIE ȘI DURERE
Recenzia de la Pena?
„...ultima carte a Raniei, după senzaționala Poezie și durere,
intitulată Punct, nu e deloc una sinceră,
prioritate având stilul, nu substanța.”
Oricum, recenzia lor e prea banală.
Dar a celor de la Sastra Berkala?
„...scorul meu poate fi văzut încă de pe coperta cărții,
plictisitoare și fără niciun efort de a relaționa cu cititorii.”
Nu contează. Oricum îmi critică toate cărțile.
Dar pe rețelele de socializare? @goodbooksreview?
Nu-ți promovează cartea.
Serios?
Poate n-au citit-o încă.
- Dar vorbesc despre ea, nu? - Nu intri pe internet?
N-am timp de asta.
Caută #CarteaPunct!
#CARTEAPUNCT
Măcar îi face pe oameni mai creativi.
Tu vrei să folosești încasările la tot felul de lucruri, Ran.
Dar nu vom obține mare lucru.
Liniștește-te!
Înainte nu aveam bani și eram bine.
Atunci nu aveai o ipotecă scumpă
și o mașină cu o rată lunară uriașă.
M-am gândit la asta.
Azi am cerut restructurarea datoriilor.
Pot reduce ratele, dar voi plăti mai mult timp.
Sau poți scrie continuarea la Poezie și durere.
În niciun caz!
- N-o să scriu niciodată continuarea! - De ce?
Nu mai vreau să scriu cărți de tip popcorn.
Cititorilor le plac, Ran.
Bătrânelor sado-masochiste care nu renunță la relațiile abuzive.
Și ce dacă? Le oferi evadarea de care au nevoie.
Nu există alte motive.
E 30 martie 2019.
La zece zile după ce am început să scriu Poezie și durere.
Personajul principal al romanului e Laras Andini,
care tocmai și-a dat seama că soțul ei e abuziv și posesiv după două luni.
Laras era încuiată în pivniță și a început să fie abuzată.
Aseară am adormit în timp ce scriam.
Când m-am trezit, am văzut că am scris zece pagini,
inclusiv partea în care Laras era abuzată de soțul ei.
Acum mă doare tot corpul, pe bune!
Exact cum a pățit Laras.
6 APRILIE 2019
S-a întâmplat din nou. Azi-noapte mi s-a golit mintea.
Cumva, am terminat de scris povestea în care Laras era abuzată de soț.
A fost lovită în partea stângă a feței.
Când m-am trezit azi-dimineață, mă durea rău obrazul stâng.
Încep să-mi pierd mințile.
Așa că m-am documentat.
Au existat unii scriitori
care s-au atașat atât de mult de personajele lor,
încât chiar au simțit
ce simt acestea.
De ce nu inventez un personaj care face zilnic sex pe cinste?
În sfârșit am terminat Poezie și durere!
Dar povestea e încă incompletă, pentru că trupul meu nu mai rezistă.
Cred că finalul e potrivit.
„Laras și-a acceptat soarta. Va fi închisă în pivniță pe vecie...”
Sper ca durerea suferită să se reflecte în numărul de vânzări.
Un clip nou într-o zi nouă. Un laptop nou. O cameră nouă.
Și apoi, un dormitor nou.
Romanul Poezie și durere a fost bestseller în ultimele șapte luni!
NOTIFICĂRI CENTRAL MEDIA BANK
IPOTECĂ
CEREREA DV. DE CREDIT IPOTECAR
„Cererea dv. de credit ipotecar este...”
RESPINSĂ
Sigur continuarea la Poezie și durere va genera vânzări uriașe?
Să-mi tai urechile dacă nu va fi așa!
Dacă decid s-o scriu,
pot primi o plată în avans?
MEDITAȚIE GHIDATĂ, CONCENTRARE, CREATIVITATE
DACĂ AR FI PUTUT ALEGE...
LARAS AR FI ALES SĂ SE NASCĂ ÎNTR-O FAMILIE
FĂRĂ PĂRINȚI
FĂRĂ VALORILE
DE BABUINI.
LARAS SE PRĂBUȘEA ÎN LACRIMI.
LARAS A ÎNCERCAT SĂ SE TÂRASCĂ DEPARTE DE SOȚUL EI. ERA PREA TÂRZIU.
SE TÂRÂIA PE SPATE, PE CICATRICILE
CARE NU ERAU VINDECATE COMPLET.
Coperta trebuie să fie sinceră, la fel ca povestea.
Da, bine.
Va fi un bestseller.
Îți trimit scenariul să-l citești.
Vreau să scoți niște citate pentru coperta din spate.
E foarte talentată.
Poate transforma o poveste simplă despre vânzarea toaletelor la mâna a doua
în ceva foarte captivant.
Aliya, o cunoști pe Rania Dewi?
Sigur că da.
- Bună! - Bună!
Noua ei carte a apărut ieri.
- Da, am citit-o. - Bine.
Îmi place.
Dar înțeleg dacă unora nu le place.
- Mulțumesc, Aliya. - Grozav!
Ai o admiratoare.
- Am transferat avansul. - Despre asta vreau să vorbim. Deci...
Nu-ți face griji!
- L-am mărit cu 15%. - Da.
Alta e problema...
Așa că am venit aici
fiindcă n-am chef să vorbesc la telefon.
Chestia e că...
Nu mai vreau să scriu continuarea la Poezie și durere.
Ești nebună? Cartea e senzațională!
I l-am arătat și lui Erik. Rik!
Ce zici de stilul Raniei?
Nu m-am putut opri. Am citit toate cele 30 de pagini în 15 minute.
- Deja îmi imaginez... - Stai puțin!
De unde le ai?
Scrii pe un document online, pe care-l pot accesa.
E grozav!
Toți colegii mei au fost încântați când au citit-o.
- E palpitantă! - Ideea nu e să amuze.
- Violența domestică e o temă serioasă. - E serioasă și relevantă.
Cât despre Punct... Nu! E doar pentru tine.
Ca scriitoare, trebuie să fii mereu relevantă.
Altfel, pierzi cititori și mulți ajung să te uite.
Aliya vorbește despre toalete. Nu e deloc elegant.
Dar e relevant. Oamenii se regăsesc în asta.
Ce vrei tu, de fapt, Ran?
Scrie ce ai mai scris!
Nu fi altcineva!
Fii tu însăți, atât!
- E suficient de clar? - Da.
Bine. Acum deschide aplicația pe care ai instalat-o
și introdu numele și parola pe care ți le-am dat!
- Pentru ce sunt, Ran? - Te-ai conectat?
Da. Te văd acum.
Vreau să te uiți la mine când scriu.
E ciudat!
Fă ce-ți spun!
Dacă scriu haotic, te rog să mă suni!
Cum adică haotic?
Sunt acasă. Iubitul meu e aici.
Dacă ai de gând să te dezbraci, se va supăra.
Ești nebun? Nu fac așa ceva!
Gata, închid telefonul.
Monitorizează-mă pe camere!
Să mă suni dacă găsești ceva în neregulă!
- Vrei să încep să scriu acum? - Da, te rog.
Bine.
LARAS A REUȘIT SĂ SE RIDICE
ȘI A FOST CAPABILĂ SĂ-ȘI STĂPÂNEASCĂ LACRIMILE.
LARAS ÎNCERCA SĂ RESPIRE,
DAR STRÂNSOAREA SOȚULUI EI ERA PREA PUTERNICĂ.
HENDRA ONO, EDITOR
De ce mă enervezi mereu?
De ce nu ne putem înțelege?
Nu mai știu ce să mă fac cu tine.
- Asti! - Mamă!
Încă n-ai mâncat, Asti?
- O să te hrănesc cu lingura. - Rania!
Rania! Ce se întâmplă?
Ai noroc că am putut veni imediat!
Te-am văzut făcând asta 30 de minute, prin camera web.
Ce se întâmplă? Ești bolnavă?
Atac cerebral?
Mulțumesc!
Așa s-a întâmplat când ai scris și prima Poezie și durere?
Mai devreme a fost prima dată când am simțit prin ce a trecut Laras.
Nu mi-am dat seama, dar, dintr-odată, am început să scriu.
Înainte, simțeam doar durerea.
Acum, corpul meu e cu adevărat marcat.
Nu te droghezi, nu?
- Dacă da, te duc la dezintoxicare. - M-ai văzut sugrumându-mă?
De unde am urma?
Poate ai fost prea intensă.
În cele din urmă, simți ce simte personajul tău.
Așa gândeam și eu.
Dar acum a fost prea real.
Simt că Laras există cu adevărat.
Dacă data viitoare îi văd fața, o să aflu cine e.
Gata! Ia o pauză de la scris!
Păstrează avansul pentru alte cărți!
Dacă Laras există cu adevărat?
Dacă trăiește cu adevărat ceea ce văd eu?
Dar dacă s-a întâmplat în trecut?
- Nu poți face nimic. - Nu.
Simt că se întâmplă acum.
Va fi periculos dacă e adevărat. Mai devreme se sufoca.
Dacă e mutilată?
Înseamnă că poți muri și tu.
Cine ești?
Am făcut-o bine?
MAMA O IUBEȘTE PE ASTI
„Mama o iubește pe Asti.”
E bine. Perfect!
Mai spune-mi o poveste despre lumea de afară!
- Care poveste? - Când ți-a dat tata inelul.
Ți-am mai spus povestea asta. La un restaurant franțuzesc.
Poți să-ți alegi mâncarea la restaurant?
Sigur că da. Poți să alegi și ce bei.
Tata încă mai era de treabă atunci?
Tata era de treabă când ți-a dat inelul?
Da, tatăl tău era de treabă.
De ce e înfricoșător acum?
De ce nu putem ieși?
Tatăl tău mă iubește prea mult. Ne iubește prea mult.
Nu vrea să ne piardă.
De ce gândește așa?
Pentru că...
Știu cine e cu adevărat.
Cine e?
Asti! Inelul meu...
- Unde l-ai pus, mamă? - Nu.
Îmi ieșea de pe deget când mă spălam pe mâini.
Nu se poate!
Asti, ajută-mă să-l găsesc înainte să vină tatăl tău!
Ce se întâmplă?
Tocmai am ajuns acasă, dar niciuna dintre voi nu se bucură.
De ce plângi, Asti?
Ce se întâmplă cu Asti?
De ce-ți ascunzi mâinile?
Ascunzi ceva?
- E doar... - O surpriză?
Pentru mine? Dă-mi să văd!
Inelul...
- Ți-ai scos inelul? - Nu.
- Nu, dar... - Nu mă mai iubești?
- Nu-i vorba de asta! - Atunci de ce l-ai dat jos?
Ripostează!
De ce?
De ce te-ai schimbat și mai mult?
Vrei să trăiesc doar cu Asti, iar pe tine să te elimin?
Până va fi adultă.
Poate ea mă va servi mai bine.
- Nu-i face asta fiicei tale! - Știu!
Ripostează!
Hai!
Hai, te rog!
Hai!
Ai dreptate. Are vânătăi mari pe coaste.
Dumnezeule!
Iar craniul... E bine.
Dar trebuie să faci RMN-ul azi.
Nu cred că pot. Sunt claustrofobă.
Alege! Cameră RMN claustrofobică?
Sau un sicriu?
Sunt bine, dle doctor. Doar fața mă doare.
Cine ți-a făcut asta?
Vrei să vin cu tine la poliție? Știu pe cineva.
Pe cine? Cum de nu știu asta?
Un pacient.
- Te poți apropia așa mult de un pacient? - Terminați! Sunt bine.
O să vă povestească Hendra.
Ideea e că nu mi-a făcut nimeni asta.
Vorbim acasă.
- Ai stat la pat? - Nu.
Atunci când ți-ai rupt oasele, ai ieșit noaptea.
O să-ți dau un analgezic. Să revii peste două zile!
Mulțumesc!
Ran, vorbesc serios! Îmi fac griji pentru tine.
Fă o pauză și nu mai scrie!
- Deci nu mă crezi? - Te cred.
E greșit că mi-e greu să accept?
Nu e un lucru obișnuit.
Să zicem că tot ce-mi spui e adevărat.
N-ar trebui să te implici cum ai făcut-o aseară.
Deci vrei să mă uit și să nu fac nimic?
Dacă te implici, ea e bătută, iar tu ești rănită.
Chiar trebuie să aflu cine e cu adevărat.
- Cum? - De fiecare dată când intru...
De fiecare dată când intru în corpul ei, văd din ce în ce mai clar.
Trebuie să-i văd măcar fața.
Dacă ți se mai întâmplă ceva...
De-asta trebuie să fii cu ochii pe mine când scriu.
Te rog!
Să nu mă trezești dacă am doar vânătăi ușoare!
Dacă mori, voi fi suspectul principal, fiindcă sunt aici.
Încearcă să anticipezi!
Trezește-mă doar când sunt în mare pericol!
- De unde să știu asta? - Vei ști.
Mamă!
O să ieșim vreodată din camera asta?
Într-o bună zi, fiica mea.
Spune-mi altă poveste, mamă!
Pe care vrei s-o auzi?
Pe cea despre moarte.
Dacă murim, unde ne ducem? Putem ieși?
Asti nu poate să moară.
Asti trebuie să trăiască până vei crește.
Să ieși din camera asta, să mergi la școală, la facultate...
- Să ieși în oraș... - Mi-e frică să nu mă omoare tata, mamă.
Cine ești?
Ce se întâmplă, mamă?
Oglinda.
Nu avem oglinzi, mamă.
Mamă?
Oglinda.
Ce s-a întâmplat? Cine e?
Când ți-ai văzut părinții ultima oară?
Acum 12 ani.
Ce s-a întâmplat?
Am încercat să conduc mașina unui prieten.
Rama era și el cu mine. Am intrat într-un stâlp.
Apoi a murit.
Rama era copilul lor preferat.
Era amabil, deștept, harnic și chipeș.
În timp ce eu eram un dezastru.
M-am revoltat, am repetat o clasă...
Părinții mei nu m-au iertat niciodată.
Deci am o soră geamănă?
Da.
Iar voi doi ați dat-o spre adopție.
Pe atunci, treceam printr-o perioadă dificilă.
Aveam probleme cu banii.
Lucram ca jurnalist
la o agenție de presă care contravenea Noii Ordini.
Am auzit că urma să fiu arestat.
Ne făceam griji
că nu vom putea avea grijă de tine.
De ce doar pe geamăna mea? De ce nu și pe mine?
Te-am dat și pe tine altcuiva.
Dar un an mai târziu am regretat ce am făcut.
Am încercat să vă căutăm.
Însă doar pe tine te-am găsit.
Nu ți-am găsit sora geamănă.
Așa că m-ați dat și pe mine altcuiva.
I-ați făcut asta și lui Rama?
Nu.
- Desigur. - Pentru că era mai mare...
Știți unde e?
Am căutat-o ani de zile.
Am și plătit pe cineva
până acum câțiva ani.
Dar n-am găsit nimic.
Tatăl tău...
și cu mine te iubim mult.
Vă iubim pe toți foarte mult.
Dar ne-am pierdut busola.
Trecutul încă ne bântuie.
Avem foarte multe regrete.
Ai regretat și că ne-ai născut pe noi?
Da, fiindcă nu v-am putut oferi
suficientă iubire amândurora.
Rania, tu nu ai avut nicio vină.
Noi te-am dezamăgit.
Ne gândeam la oameni, la țară...
Dar am uitat să ne gândim la ce era mai important...
La fiul și fiicele noastre.
Iartă-mă, Rania!
Iartă-ne!
- Ce vei face acum? - Trebuie să-mi găsesc geamăna.
Cum?
Mulțumesc că m-ai sprijinit până acum.
Știu că nu sunt cea mai talentată scriitoare,
dar mereu m-ai sprijinit.
Știu că ești sincer.
Și nu pentru că mă placi.
Nici măcar nu-ți plac femeile.
- Ești sigură? - Da.
Nici n-ai observat că mi se vedeau sânii la festivalul de carte.
Mi-a fost atât de rușine!
Dar serios acum...
Dacă mi se întâmplă ceva,
vreau să știi...
că te iubesc.
Ești un om bun.
Vorbești de parcă ești pe moarte.
Trebuie să scriu la carte până aflu unde e geamăna mea,
indiferent de risc.
Asti!
Mamă, mă simt atât de slăbită!
- E frig. - O să-ți revii în curând, fiica mea.
Cred că pot ieși dacă mor.
Nu plânge, scumpo!
Ce se întâmplă, Laras?
Sunt obosit de la muncă. Trebuie să mă odihnesc.
Fiica ta, Asti, e bolnavă.
Asti se îmbolnăvește des.
Mâine se va face bine.
Sunt multe medicamente în dulap.
Are febră mare.
- E fierbinte. - Gata cu melodrama!
Te rog, du-o la spital!
Și cum să le explic cine e?
Asti, fiica ta! E foarte bolnavă!
Dacă nu o duci la doctor acum...
Ajunge!
- Nu-ți folosi fiica pentru atenție! - Tu!
Ce ești tu, de fapt?
Nici măcar diavolii nu le fac asta propriilor copii!
Ai căpătat curaj, nu?
Ripostează!
Ține-o bine!
După ce-i dai drumul, o să-ți dau o lecție
pe care n-o s-o uiți niciodată!
Nu face asta!
Ce alegi? Raiul sau iadul?
Nu!
Agartha.
Ce e Agartha?
Cine ești?
Tu nu ești Laras.
Cine ești?
Asti.
COMPANII DE STAT
Știu unde lucrează.
În timp ce-l caut și aflu unde locuiește,
vino cu mine în centrul orașului!
LISTA PERSONALULUI FIRMELOR DE STAT
ANGAJAȚII EXPERȚI
PAGINĂ DE PROFIL
Știu cine ești, nenorocitule!
Să mergem pe strada Widia Nuri, nr. 3. Repede!
- În 34 de minute. - N-avem atât de mult timp.
Copila o să moară. Geamăna mea va muri!
Poți intra în corpul soțului ei.
De ce nu intri ca să te sinucizi?
Nu-i pot controla corpul, și nici pe-al lui Laras.
Nu avem arme? Ne trebuie una!
- E adevărată? - Nu. Dar așa pare.
Hai mai repede! Condu mai repede!
- Ce se întâmplă? - Trebuie să ajung urgent acolo!
Repede!
- Asti, trezește-te, fiica mea! - Mamă!
- Asti, n-o lăsa singură pe mama! - Da, mamă.
Tot încerc să deschid ochii,
ca să nu mor și să rămân cu tine.
Asti...
Mișcă! Pentru Dumnezeu!
Cine ești, de fapt?
Ce vrei?
Dacă o omor...
o să mori și tu.
Adrian!
- Adrian! - Adrian!
Adrian!
Adrian, știu cine ești.
Adrian Rajasa. Funcționar la Ministerul Industriilor.
Dacă Laras moare, mori și tu!
Rania!
- De ce m-ai trezit? - Am ajuns.
O casă atât de mare și n-o încuie.
- Nu sunt paznici. - E prea arogant.
Sau nu se teme de nimeni.
- Da? - Mă scuzați, sunt de la minister.
Trebuie să ne întâlnim cu dl Adrian, dar nu răspunde la telefon.
Nu-și ține telefonul deschis când lucrează aici.
Hei!
Scuze!
Unde e biroul lui?
Unde?
Dle Hendra!
Hei!
Las-o în pace!
Stai acolo!
Repede!
Laras!
Nu vă mișcați și nu pățește nimeni nimic!
Ce poți să faci?
Dacă sunt încolțit, fac orice.
Omori chiar și copii?
Doar dacă sunt încolțit.
- Omoară-mă! - Nu mă pune la încercare!
O să te omor!
Ai noroc că v-am lăsat
să faceți ceva în seara asta.
De ce?
Fiindcă vreau să dovedesc că legile voastre
nu mi se aplică.
Laras!
Laras, sunt eu, geamăna ta.
Te visez des.
Credeam că ești o altă versiune a mea...
în imaginația mea.
Versiunea care e liberă.
Să plecăm de aici!
Nu.
Dacă ies...
nu vom supraviețui cu toții.
Ei nu sunt...
oameni.
Sunt demoni.
Sunt mai răi...
decât demonii.
Mulțumesc.
Laras!
- Laras! - Mamă!
Laras...
Vei primi ce meriți!
Adrian, cine e?
Suntem afară, mamă?
Ran!
Te muți azi?
Încep o viață nouă.
Chiar dacă nenorocitul va fi la închisoare,
tot trebuie s-o țin departe de aici.
Ce s-a întâmplat?
Am fost aici acum trei zile.
Am verificat toate înregistrările și n-am găsit nimic.
- Prostii! - Domnișoară...
Chiar dacă sunteți diavoli, veți plăti cu vârf și îndesat!
Subtitrarea: Marius Sechea